ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2053/21 Номер провадження 22-ц/814/401/24Головуючий у 1-й інстанції Бондарь В.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Ліси України» на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 червня 2023 року, що постановлена за заявою філії Полтавського лісового господарства «ДП «Ліси України», боржник: ОСОБА_1 , про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником

УСТАНОВИВ:

коротко змісту вимог і рішення суду першої інстанції;

Представник філії Полтавського лісового господарства «ДП «Ліси України» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником та прохав замінити стягувача у справі про стягнення з ОСОБА_1 шкоди на користь держави заподіяної лісу незаконним порубом, з ДП «Полтавське лісове господарство» на ДП «Ліси України» - філія «Полтавське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 червня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви філії Полтавського лісового господарства «ДП «Ліси України» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаною ухвалою не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку через свого представника. В апеляційній скарзі прохали ухвалу суду скасувати, а заяву філії Полтавського лісового господарства «ДП «Ліси України» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити. Вказували на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судом установлено, що постановою Полтавського апеляційного суду від 07 березня 2023 року у справі № 538/2053/21 задоволено апеляційну скаргу Державного підприємства «Полтавське лісове господарство», скасовано рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 15.06.2022 та ухвалено нове, яким позов Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди заподіяної лісу незаконним порубом на користь держави - задоволено. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави шкоду заподіяну лісу незаконною порубкою в розмірі 21 359,42 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» понесені витрати за сплату судового збору в сумі 4 751 грн.

28.10.2022 наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 922 «Про припинення державного підприємства «Полтавське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» вирішено припинити державне підприємство «Полтавське лісове господарство» () шляхом реорганізації, а саме - приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ().

Згідно з п. 8 зазначеного наказу визначено, що державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» є правонаступником прав та обов`язків державного підприємства «Полтавське лісове господарство».

04.01.2023 наказом Державного агенства лісових ресурсів України № 23 затверджено передавальний акт державного підприємства «Полтавське лісове господарство», відповідно до якого все наявне в ДП «Полтавське лісове господарство» було передано державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України».

Одночасно наказом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 205 від 04.01.2023 року майно, права та обов`язки, які передані за передавальним актом затвердженим наказом Державного агенства лісових ресурсів України від 04.01.2023 року № 23 «Про затвердження передавального акту державного підприємства «Полтавське лісове господарство» закріплено за філією «Полтавське лісове господарство «ДП «Ліси України» (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44980579).

Відмовляючи в задоволенні заяви про заміну стягувача, місцевий суд виходив з того, що кредитор у спірних правовідносинах вибув ще до моменту ухвалення рішення по суті спору. Тобто, в поданій заяві фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством. ДП «Ліси України» повинно було звернутися із заявою про заміну сторони її правонаступником на стадії апеляційного розгляду справи, а саме повинно було звернутися до ухвалення Полтавським апеляційним судом постанови від 07.03.2023.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (стаття 129-1 у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом

Згідно з п. 1 ст. 446 ЦПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах , вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)). Близьке за змістом визначення виконавчого провадження було і у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що був чинним до 05 січня 2017 року (далі - Закон № 606-XIV).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зробила висновок, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. За відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником вважалася можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року справа № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22) зазначено, що імперативними приписами частини п`ятої статті 442 ЦПК України встановлено, що положення цієї статті застосовуються також у разі виникнення потреби у заміні боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що до відкриття виконавчого провадження у порядку, визначеному статтею 442 ЦПК України, може бути замінено боржника або стягувача лише у виконавчому листі, яким у системному розумінні з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIIІ є виконавчий документ, виданий судом у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, ухвалених у цивільних справах, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке виступає підставою процесуального правонаступництва.

Як вбачається з матеріалів справи виконавчі листи у справі не видавалися, а відповідно і виконавчі провадження не відкривалися.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні заяви, послався на правові висновки КЦС ВС (постанова від 31 березня 2021 року у справі № 641/6120/14-ц). Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду скасував попередні рішення та ухвалив нове про відмову в задоволенні заяви з інших, ніж районний суд, правових підстав, навівши таке обґрунтування, що: «…кредитор у спірних правовідносинах вибув ще до моменту ухвалення рішення суду по суті спору, тобто у поданій заяві ОСОБА_1 фактично йдеться про заміну неналежного позивача на стадії виконання судового рішення, що не передбачено чинним процесуальним законодавством.

Подібний із наведеним за змістом правовий висновок виклав Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 686/1134/18 (провадження № 61-2210св20), підстав відступити від нього Судом не встановлено.»

Разом з тим, фактичні обставини справи в цій постанові відрізняються від обставин даної справи. У відповідності з відомостями Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Полтавське лісове господарство» припинено 24.08.2023.

На зазначену обставину місцевий суд уваги не звернув, хоча відомості з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є відкритими та суд повинен був перевірити дату припинення юридичної особи, та дійшов помилкового висновку про можливість заміни сторони у справі на стадії апеляційного розгляду справи. Підстави для заміни позивача на стадії апеляційного розгляду справи у березні 2023 року були відсутні.

В зазначеній частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Разом з тим, враховуючи час припинення Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» (ЄДРПОУ 25172647) 24.08.2023, підстави для задоволення заяви про заміну сторони у справі були відсутні.

Накази Державного агенства лісових ресурсів України від 04.01.2023 не є доказом припинення діяльності позивача у справі, як юридичної особи, та підставою переходу права на отримання грошового відшкодування на підставі судового рішення у справі № 538/2053/21.

Право на заміну сторони стягувача у справі виникло лише після припинення Державного підприємства «Полтавське лісове господарство» (Код ) - з 24.08.2023.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд вірно відмовив в задоволенні заяви, однак помилився з мотивами відмови, що є підставою для зміни ухвали суду першої інстанції в частині мотивів відмови.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Ліси України» - задовольнити частково.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 01 червня 2023 року змінити в частині мотивів відмови в задоволенні заяви, виклавши їх відповідно до мотивувальної частини вказаної постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко