ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/215/24Головуючий по 1 інстанції
22-ц/821/216/24 Справа №712/3756/23 Стеценко О.С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікова О. М.,

суддів: Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,

секретаря Широкової Г.К.,

розглянувши відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , встановлений заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20.10.2017 у справі № 712/9401/17, з 5 000,00 грн. до 2 500,00 грн. в твердій грошовій сумі до досягнення ним повноліття.

У обґрунтування позовних вимог послався на те, що 20 жовтня 2017 року заочним рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси у справі № 712/9401/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.07.2017.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 досяг свого повноліття, однак з боржника до цього часу стягується 5 000,00 грн. в твердій грошовій сумі.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси у справі № 712/9658/20 від 30 березня 2021 року з нього на користь старшого сина ОСОБА_4 до досягнення 23 - річного віку стягується 2 500,00 грн. аліментів, як на дитину, що продовжує навчання.

За таких обставин, позивач вважав, що розмір аліментів, які належно стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , необхідно зменшити до 2 500,00 грн.

Ураховуючи викладене, після досягнення ОСОБА_6 свого повноліття змінилися обставини, що впливають на визначення розміру аліментів щодо молодшого сина та їх припинення відносно старшого сина.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 подала зустрічний позов, в якому просила змінити розмір аліментів, визначених рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/9401/17, на утримання сина ОСОБА_5 шляхом їх збільшення і стягнути з відповідача за зустрічним позовом аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сумі 16495,00 грн. щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, починаючи з дати подачі зустрічного позову і до досягнення сином повноліття.

У обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матеріальний стан відповідача за зустрічним позовом покращився в декілька разів, він має грошове забезпечення від 36000 грн. до 86000 грн. У неї ж і дітей погіршився матеріальний стан, через протиправну поведінку відповідача.

Стан здоров`я дитини погіршився. Усі витрати на дитину лежать виключно на позивачеві за зустрічним позовом.

Крім того, набір продовольчих продуктів і послуг для встановлення прожиткового мінімуму не відповідає Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та не відповідає реальним цінам на товари, продукти і послуги на сьогоднішній день.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що з огляду на щомісячний дохід відповідача у сумі 36000 грн., додатковий дохід відповідача, з огляду на вчинене ним домашнє насильство, додаткові витрати на оренду житла в іншому місті, на відновлення здоров`я дитини, на придбання нового одягу і взуття дітям, на придбання меблів, побутової техніки, комп`ютерної техніки для навчання дітей, харчування молодшого сина, на реабілітацію дітей тощо, доходів відповідача щомісячно складає 16495,00 грн.

У відповіді на відзив позивач за зустрічним позовом посилається на те, що позовні вимоги і обґрунтування позову у справі №712/6313/21 є зовсім відмінним від предмету і підстав зустрічного позову у справі №712/3756/23.

Висновки, що стосувались обставин 2021 року, не можуть бути покладені в основу судового рішення, що приймається під час військового стану роками пізніше і в інших обставинах та з іншим предметом позову, оскільки висновки у справі №712/6313/21 стосувались інших обставин і не досліджувалась мотивувальна частина судового рішення від 20.10.2017 у справі №712/9401/17 при винесені судових рішень у справі №712/6313/21 (адже відмінність діагнозів дітей, погіршення стану здоров`я дітей і ОСОБА_1 , вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля є очевидним та встановленим фактом у інших справах, включаючи постановлений від 02.03.2023 вирок відносно ОСОБА_2 )

Мотивувальною частиною рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/9401/17 від 20.10.2017 встановлено інші діагнози молодшого сина.

На момент розгляду справи у 2017 році дитина не мала пептичної виразки, поліпів у жовчному міхурі, ДСКП, плоскостопість тощо.

У справі №712/6313/21 не досліджувались матеріали справи №712/9401/17, а без ретельного дослідження справи № 712/9401/17 неможливо встановити погіршення чи навпаки відсутність погіршення майнового стану і стану здоров`я сторін та дітей.

Мотивувальною частиною рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі №712/9401/17 від 20.10.2017 та матеріалами справи встановлено значно нижчі доходи ОСОБА_2 у 2017 році ніж у 2023 році.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми отриманих доходів та виплачених податків за 2017 рік ОСОБА_2 після вирахування всіх податків і зборів отримував щомісячне грошове забезпечення (дохід) в сумі 11381,34 грн.

Очевидно, що аліменти в розмірі 5000,00 грн., встановлені у 2017 році, не покривали всіх потреб і додаткових витрат на дітей, але гарантували мінімальний рівень забезпечення синів.

Тим більше, що згідно даних Державної статистичної служби України індекс інфляції за 2017-2023 роки становить: 2017 рік - 113,7%, 2018 рік - 109,8 %, 2019 рік - 104,1 %, 2020 рік -105,0%, 2021 рік - 110,0%, 2022 рік - 126,6%, 2023 рік - 102,7%.

Інфляційне збільшення становить: 5 000,00 x 1.82126677 - 5 000,00 = 4 106,33 грн.

Хоча рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/9401/17 від 20.10.2017 зобов`язувало ОСОБА_2 сплачувати щомісячно 5000,00 грн. з індексацією платежу, до 2021 року це взагалі не здійснювалось, а зустрічний відповідач всіляко уникав сплати аліментів, постійно подавав, в тому числі і через адвоката Драченка В., протиправні, незаконні заяви про припинення стягнення аліментів і не приймав участь у забезпечені дітей.

Очевидно, що щомісячний дохід ОСОБА_2 в сумі 35000 грн., який надано згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми отриманих доходів та виплачених податків за 2022-2023 роки державному виконавцю, не є збільшенням на інфляційні втрати, а є істотним збільшенням доходу зустрічного відповідача ОСОБА_2 .

Батьківство має бути відповідальним і ОСОБА_2 має також дотримуватись вимог СК України, і нести не тільки витрати на аліменти у збільшеному розмірі, але й порівну з позивачем нести додаткові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 , та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

26.10.2023 до суду звернувся представник відповідача за зустрічним позовом, адвокат Драченко В. В., з клопотанням про ухвалення додаткового рішення, а саме, про стягнення на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом у сумі 10000,00 грн.

У обґрунтування клопотання зазначив, що у відзиві на зустрічну позовну заяву повідомлено, що відповідач очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. в ході розгляду вказаного спору, докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів за днем проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року заяву представника відповідача за зустрічним позовом адвоката Драченка В.В., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу за зустрічним позовом у розмірі 10 000,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у зустрічному позові скасувати та задовольнити позовні вимоги. Також скасувати додаткове рішення та відмовити у стягннні витрат на правову допомогу. Зазначає, що рішення в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів не оскаржується.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник за зустрічним позовом, посилаючись на ті ж самі обставини, що при поданні зустрічного позову, зазначила, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні її позовних вимог з упереджених ставлень, не врахував інші докази погіршення стану здоров`я дітей і позивача, без зазначення їх у своєму рішенні.

Зазначає, що нею надано ряд доказів, які свідчать про негативну поведінку батька до дітей, руйнування батьком житла, викрадення майна дітей, систематичне уникнення сплати батьком аліментів, шляхом подання безпідставних скарг, уникнення забезпечення дітей і невиконання ОСОБА_2 протягом тривалого часу свого батьківського обов`язку, погіршення стану здоров`я дітей і апелянта настало в результаті дій ОСОБА_2 .

Також скаржниця вказує, що отримання ОСОБА_2 доходу в розмірі 36000 грн. на місяць це збільшення в два рази доходу платника аліментів не пов`язане і інфляцією.

Крім того, за відповідачем ОСОБА_2 в період з 26.07.2017 по 08.05.2023 були зареєстровані два транспортні засоби (мотоцикл та автомобіль), що свідчить про покращення матеріального стану ОСОБА_2 .

Щодо додаткового рішення, ОСОБА_1 зазначає, що клопотання ОСОБА_7 є зловживанням процесуальними правами, оскільки судовим рішенням від 23.10.2023 відмовлено у задоволенні позовів обох сторін. Тому позивач за зустрічним позовом вважає, що питання стягнення витрат на правничу допомогу заявлено безпідставно.

Вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсної необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_7 зазначає, що суд повно, всебічно та неупереджено дослідив подані сторонами докази та прийняв рішення в інтересах неповнолітньої дитини та обґрунтовано стягнув з позивачки за зустрічним позовом витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів не оскаржується, тому відповідно до положень ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 травня 2005 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований у виконкомі Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 32.

За час перебування у шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

На підставі рішення суду ОСОБА_2 усиновив старшого сина ОСОБА_1 від першого шлюбу ОСОБА_8 , 2002 року народження.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 жовтня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26.07.2017.

На підставі вказаного рішення суду позивачу ОСОБА_1 24 жовтня 2017 року був виданий виконавчий лист.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 березня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь повнолітнього сина ОСОБА_8 аліменти у зв`язку з продовженням сином навчання, у розмірі 2500,00 грн. щомісячно, з індексацією вказаної суми, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання, але не більше, як до досягнення сином двадцятитрирічного віку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.11.2021 у справі №712/6313/21, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів на дитину.

Вказаним рішенням суду було встановлено:

«Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 20 жовтня 2017 року (справа № 712/9401/17, провадження 2/712/2269/17) встановлено: «Відповідно до виписки з медичної карти ОСОБА_3 хворіє та перебуває на диспансерному обліку з діагнозом диспластична кардіопатія, ПССТ І ст., дифузний зоб І ст.».

Таким чином при визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , судом враховано, що останній має захворювання та перебуває на диспансерному обліку.

Позивачка посилається на те, що у відповідача ОСОБА_2 покращився матеріальний стан, а саме: відповідач придбав мотоцикл та користується автомобілем Ауді.

Однак, відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України в Черкаській області від 29.07.2021 № 31/23-1276, згідно з обліками «НАІС ГСЦ» (ЄДР МВС) у територіальних сервісних центрах РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області станом на 27.07.2021 за гр. ОСОБА_2 транспортні засоби серед зареєстрованих не значаться.

Станом на дату винесення рішення у справі № 712/9401/17, відповідач мав у своїй власності квартиру АДРЕСА_1 , однак 21.05.2019 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка діє як законний представник свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1 , у рівних частках по 1/2 частині кожному сину.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відомості щодо майна, яке б було зареєстровано за ОСОБА_2 відсутнє.

Відповідно до копії довідки Головного центру підготовки особового складу імені генерал-майора Ігоря Момота від 07.05.2021 № 51 розмір заробітної плати ОСОБА_2 у 2021 році збільшився в середньому до 16800,00 грн.

Згідно рішення Соснівського районного суду міста Черкаси у справі № 712/9658/20 від 30 березня 2021 року з ОСОБА_2 на користь старшого сина ОСОБА_8 до досягнення 23-річного віку стягується 2500,00 грн. аліментів, як на дитину, що продовжує навчання.

У зв`язку з укладанням договору дарування квартири своїм дітям, ОСОБА_2 винаймає житло, за яке в місяць сплачує кошт у розмірі 4000,00 грн. без врахування комунальних платежів, що підтверджується копією договору оренди нерухомого майна від 05.04.2021 та акту прийому-передачі в оренду від 05.04.2021.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухоме майно за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати ОСОБА_2 у лютому 2023 року нараховано зарплата у сумі 34956,50 грн., у червні 2022 року 23758,01 грн., у квітні 2022 року 20356,55 грн.

Відповідно до довідки про доходи від 11.06.2023 № 101 ОСОБА_2 нараховано за квітень, травень, червень 2023 року у загальній сумі 104869,50 грн. Загальна сума доходу за період з 01.04.2023 по 30.06.2023 за винятком утримань та аліментів становить 80796,46 грн.

Як вбачається з договору оренди квартири АДРЕСА_2 від 02.01.2023, укладеного з ОСОБА_2 , останній винаймає квартиру у м. Черкаси і сплачує за неї орендну плату 10000,00 грн. щомісяця, а також комунальні послуги.

Судом досліджені медичні документи (направлення на дослідження, заключення лікарів, результати досліджень тощо).

Як вбачається з калькулятора сукупного індексу інфляції він за період з червня 2021 року по 07.05.2023 становив 135,466%.

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області від 27.07.2023 за період з 26.07.2017 по 08.05.2023 за ОСОБА_2 були зареєстровані: AUDI A4, н.з. НОМЕР_1 дата реєстрації 21.08.2021, KAWASAKI GPZ 500S н.з. НОМЕР_2 , дата реєстрації 09.07.2019. Транспортний засіб AUDI A4, н.з. НОМЕР_1 перереєстровано на нового власника 11.07.2023.

Судом досліджені відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про доходи ОСОБА_2 за період з 2017 року по І квартал 2023 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованаПостановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами частин 1,2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитини. Виконання передбачених статтею 150 СК обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

Згідно з частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що позивач за зустрічним позовом повинна надати докази, що підтверджують наявність юридичних складових - певних умов, які дають підстави для збільшення розміру аліментних зобов`язань.

Позивач в зустрічній позовній заяві як на підставу щодо збільшення розміру аліментів, посилалася на те, що станом на 2023 рік у ОСОБА_2 значно покращився матеріальний стан, він має фінансову можливість сплачувати аліменти значно в більшому розмірі ніж 5000,00 грн. на утримання сина ОСОБА_5 . Також вказує на погіршення стану здоров`я сина внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 щодо неї та обох синів, що відобразилося на здоров`ї дітей, і вона змушена витрачати більше коштів на лікування та утримання сина.

В мотивувальній частині рішення, суд першої інстанції врахував, що наразі на одну дитину ОСОБА_5 стягується подвійний розмір аліментів, оскільки до досягнення ОСОБА_9 18 років 5000,00 грн. стягувались на них двох, позивач за первісним позовом сплачує аліменти і на ОСОБА_10 у розмірі 2500,00 грн., загальний розмір аліментів становить 7500,00 грн.

А заявлений позивачем розмір аліментів у сумі 16 495,00 грн. є необґрунтованим, несправедливим для одного з батьків, з чим погоджується апеляційний суд.

Так, при визначенні розміру доходу відповідача в період квітня-червня 2023 року встановлено, що останній отримує заробітну плату в розмірі 34 956,50 грн., в той час, як з відомостями з реєстру платників податків за 2022 рік за І квартал 2023 року середньомісячна заробітна плата становила близько 60000 грн. Вказане зумовлено прийняттям наказу Міністерства оборони України № 44 від 23.01.2023, яким було внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам та з 1 лютого 2023 року скасовано виплату тридцяти тисяч гривень надбавки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, всім військовослужбовцям, які не перебувають в районі ведення бойових дій та не виконують бойові чи спеціальні завдання.

Отже, дохід відповідача за зустрічним позовом виріс незначно, залишок його доходу після всіх виплат обов`язкових платежів, аліментних платежів та орендної плати становить 16932,15 грн., крім того з урахуванням індексу інфляції дохід відповідача за зустрічним позовом знецінено на 36 %.

Розмір аліментів 5000,00 грн. значно більше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589,00 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2272,00 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2833,00 гривні.

Позивач за зустрічним позовом не надала суду першої інстанції доказів погіршення її майнового стану чи погіршення стану здоров`я дитини, а долучені нею до апеляційної скарги докази, в силу ч. 8 ст. 83 ЦПК України є такими, що не подані у встановлений строк та апеляційним судом не приймаються, оскільки скаржницею не наведено причин поважності ненадання їх до суду першої інстанції в вказаний строк.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 змін її матеріального стану, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що заняття сином плаванням, у художній школі, відвідування психолога, лікування та ортопедичне взуття, не є підставою для збільшення розміру аліментів в даній справі, оскільки за своєю природою витрати, викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), є додатковими витратами, порядок стягнення та визначення розміру цих витрат врегульовано ст. 185 СК України. Такі вимоги позивачем не заявлялись та не є предметом розгляду у цій справі, однак за наявності підстав визначених ст. 185 СК України, позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом.

Апеляційний суд враховує, що суд у своєму рішенні, встановив наявність необхідності одночасного і зменшення розміру аліментів, і його збільшення, а тому дійшов вірного висновку про те, що у задоволенні первісного та зустрічного позовів слід відмовити.

Так, залишений розмір аліментів у сумі 5000,00 грн. на одну дитину дозволить належним чином врахувати потреби дитини відповідного віку, а тому, така сума на одну дитину є фактичним збільшенням цього розміру, оскільки попередньо вони стягувались на двох дітей і на одну дитину виходило 2500,00 грн., а тому саме на 2500,00 грн. збільшились аліменти на ОСОБА_5 .

Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

Щодо оскарження додаткового рішення суду, колегія суддів вважає наступне.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 59 Конституції України гарантовано право на професійну правничу допомогу, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до вимог статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Велика Палата Верховного Суду у своїх висновках зазначала про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Під час вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, судом першої інстанції було встановлено, що 14.05.2021 між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси», в особі голови об`єднання Драченка В.В., укладено договір про надання правової допомоги № 58-05.

Згідно пункту 4.3. Договору про надання правової допомоги № 58-05 від 14.05.2021 - вартість послуг наданих адвокатом складає 1000,00 гривень за одну годину роботи, але не повинна перевищувати суму в розмірі 100000,00 гривень.

Відповідно до п. 2 акту № 5 наданих послуг (детальний опис робіт) до договору про надання правової допомоги № 58-05 від 25.10.2023 вартість послуг в п. 1 цього акту становить 10000,00 грн., за 10 годин 04 хвилини витраченого адвокатом часу.

У пункті 3 акту зазначено, що клієнт зобов`язується сплатити вартість послуг, визначених в пункті 2 цього акту, протягом 10 календарних днів після закінчення терміну воєнного стану в Україні.

Вирішуючи питання щодо стягнення правничої допомоги, районний суд виснував, що підстав для зменшення витрат на правничу допомогу за зустрічним позовом не вбачається, оскільки матеріали справи зустрічного позову мають значний обсяг, що потребує часу для ознайомлення з ним та дослідження доказів, доданих до нього, і, відповідно, потребує часу для підготовки відзиву на зустрічний позов. Суд не прийняв до уваги посилання позивача за зустрічним позовом, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з неї, оскільки відмовлено у задоволенні обох позовів.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції. Так, судом правильно враховано, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Перевіривши час, який було витрачено адвокатом Драченком В. В. на представництво в судових засіданнях, ознайомлення зі зустрічною позовною заявою, яка має значний обсяг, оскільки додано безліч документів, подання клопотання, ознайомлення з матеріалами справи, написання клопотання про розподіл судових витрат, колегія суддів встановила, що адвокатом витрачено було 10 годин часу для надання правничої допомоги ОСОБА_2 .

Згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19 лютого 2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції повно дослідив докази та встановив обставини, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 10000,00 гривень витрат за надання правової допомоги адвокатом Драченком В.В. позивачу ОСОБА_2 . Така сума цілком відповідає об`єму здійсненої адвокатом роботи по даній справі.

Апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу погоджується з висновками районного суду про те, що при розгляді справи у суді як першої, відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_2 надавалася професійна правова допомога адвокатом Драченко В.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 14 травня 2021 року № 58-05, та підтверджено обсяг часу надання послуг цим адвокатом саме відповідачу, який складає 10 годин витраченого часу, що становить 10000,00 грн.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни чи скасування додаткового рішення.

В цілому апеляційна скарга не містить достатніх доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин суд апеляційної інстанції залишає і основне і додаткове рішення районного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 жовтня 2023 року та додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2024 року.

Судді: