Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/2562/23
Провадження № 2/711/565/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Вовченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2023 генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 5101600 від 07.06.2021 у розмірі 98 125,00 грн., а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 5101600, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося на умовах, визначених цим договором, строком на 30 днів надати ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 20 000,00 грн., а ОСОБА_1 зобов`язався повернути ТОВ «МІЛОАН» кредит до 07.07.2021, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «МІЛОАН» було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 5101600 від 07.06.2021, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на 07.02.2023 загальний розмір заборгованості за договором про споживчий кредит № 5101600 від 07.06.2021 становить 98 125,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -12 500,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 41 875,00 грн.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 43 750,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором позики, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Вердикт Капітал», тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.07.2023 цивільну справу № 712/2562/23 за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

04.09.2023 дана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси та згідно автоматизованого розподілу передана судді Булгаковій Г.В.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.01.2024 залучено до участі у справі правонаступника позивача - ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 11.01.2024 від його представника адвоката Джирма А.В. надійшли письмові судові дебати, в яких остання зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованість за тілом кредиту в сумі 12 500,00 грн. та процентів в сумі 7 000,00 грн. Нараховані позивачем відсотки відповідач вважає безпідставними та значно завищеними. Так, позивач має право стягнути заборгованість за узгодженими, нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Крім того, 14.02.2024 від адвоката Джирми В.В. надійшла заява, в якій остання просила проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Згідно частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно статтею 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи «ТОВ «МІЛОАН» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5101600, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F45925».

Відповідно до п.п. 1.1.- 1.4. Договору, ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у сумі 20 000,00 грн. строком на 30 днів, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом до 07.07.2021 (включно), а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Згідно п.п. 1.5.1., 1.5.2. Договору, комісія за надання кредиту становить 2 000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 7 500,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3. Договору (п. 2.2.2. Договору).

Судом також встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 20 000,00 грн., шляхом зарахування 07.06.2021 грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжним дорученням № 48181690 від 07.06.2021.

Натомість, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, після закінчення строку кредитування не повернув в повному обсязі кредит та не сплатив проценти за користування ними. Звідомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що 09.06.2021 відповідач сплатив тіло кредиту у розмірі 7 500,00 грн., комісію за оформлення кредиту у розмірі 2000,00 грн. та проценти по кредиту у розмірі 500,00 грн., проте надалі оплати за договором не здійснював.

Підпунктом 3.2.6. пункту 3 Договору про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021 передбачено, що ТОВ «МІЛОАН» має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим Договором на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника.

Так, 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021, укладеним із ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким складає 54 375,00 грн., з яких: 12 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 41 575,00 грн. - заборгованість по процентам.

В подальшому, 09.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 09-03/23, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021, укладеним із ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким складає 98 125,00 грн., з яких : 12 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 85 625,00 грн. - заборгованість по процентам.

12.05.2023 між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено договір № 12-05/23 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021, укладеним із ОСОБА_1 , сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 98 125,00 грн., з яких: 12 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 85 625,00 грн. - заборгованість по процентам.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак у передбачений у договорі строк кредит в повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 500,00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за процентами суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, зокрема, у частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача окрім заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за процентами за користування кредитом, однак, з наданих ТОВ «Вердикт Капітал» розрахунків вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані не лише за період дії договору (з 07.06.2021 по 07.07.2021), а і поза межами строку дії договору.

Відтак, суд погоджується з доводами відповідача щодо необґрунтованості заборгованості за процентами за Договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021 у розмірі 85 625,00 грн.

Так, за умовами Договору про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021 ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 07.07.2021. За користування кредитом відповідачзобов`язався сплатити проценти - 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Враховуючи, що суду не надано відомостей щодо продовження строку кредитування, то з 08.07.2021 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Відтак, беручи до уваги, що 09.06.2021 відповідачем сплачено 7 500,00 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, то проценти за користування кредитом мають бути нараховані наступним чином: 20 000,00 грн. х 1,25% х 2 дні = 500,00 грн.; 12 500,00 грн. х 1,25% х 28 днів = 4 375,00 грн.

09.06.2021 відповідач сплатив проценти по кредиту у розмірі 500,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 5101600 від 07.06.2021 у розмірі 16 875,00 грн., з яких: 12 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 4 375,00 гр. заборгованість за відсотками.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 4, 5 статті 137 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн. позивачем надано: Договір про надання правової допомоги № 03-01/2023 від 03.01.2023, укладений з адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 148 від 05.01.2023, витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023, платіжну інструкцію № від 17.01.2023.

Також, при зверненні до суду з цим позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 27.02.2023.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 16 875,00 грн., що складає 17,2% від загальної ціни позову (98 125,00 грн.), то відповідно до статті 141 ЦПК Україниіз відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 461,58 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 547,77 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електрону комерцію», ст.ст. 3, 6, 15, 16, 509, 512, 514, 526, 546, 549-551, 610, 611, 616, 624, 627, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕБТ ФОРС» (, місцезнаходження: Харківське шосе, буд. 201/203, літ. 2А, оф. 602, м. Київ) заборгованість за Договором про споживчий кредит № 5101600 від 07.06.2021 у розмірі 16 875,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 461,58 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 547,77 грн., а всього 18 884,35 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Г. В. Булгакова