Справа №484/1342/23
Провадження №2/484/21/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.08.2022 між позивачем та відповідачкою на ґрунті довготривалих неприязних відносин почалась сварка, під час якої відповідачка пошкодила лобове скло автомобіля позивача марки «Nissan X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після цього відкрила двері автомобіля з боку водія, залізла до автомобіля, який у той час працював, та вирвала із замка запалювання ключі, пошкодивши замок запалювання, личинку автомобільних дверей та сигналізацію авто. Отже позивач був змушений придбати за власні кошти запчастини для усунення пошкоджень на суму 13200грн. та сплатити майстру за заміну пошкоджених запчастин 3300грн. Вважає, що в результаті дій відповідачки йому завдана майнова шкода в сумі 16500грн.

Крім того, через вказані події позивач пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи та обурення, що спричинило негативні зміни у його житті. Дії відповідачки призвели до приниження гідності позивача у очах рідних, друзів, сусідів та знайомих, завдали шкоди його особистій репутації як чоловіка. Позивач був змушений змінити хід свого звичного життя, докласти зусилля та кошти для організації поїздок на роботу та у справах сім`ї. Завдану моральну шкоди позивач оцінив у 5000грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов повністю та просили його задовольнити, вказуючи, що саме відповідачка своїми діями завдала вказану вище майнову та моральну шкоду.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, зазначаючи, що позов є необґрунтованим, оскільки відповідачка жодної шкоди позивачу не завдала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані ними під час розгляду справи, суд дійшов наступного.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звертатися до суду на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту у вибраний спосіб.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін(частина 1 статті 12 ЦПК України ).

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За такого, кожна сторона сама розглядає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на стороні спору, а суд розглядає справу в межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже у цій статті міститься законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну, та підстави її виникнення. Так, для настання деліктної відповідальності за завдання шкоди майну необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника

Протиправність поведінки заподіювача шкоди є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. Протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій або в утриманні від здійснення наказів правової норми діяти певним чином (бездіяльність).

Обов`язковою підставою деліктної відповідальності є також причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, який характеризують наступні положення: причинний зв`язок існує там, де є тимчасова послідовність явищ. Причина завжди передує результату, а останній - це тільки та зміна в зовнішньому світі, яка створюється дією причин; причина з необхідністю породжує свій наслідок.

Суб`єктивною підставою деліктної відповідальності є вина, тобто психічне ставлення осудної особи, яка досягла певного віку, до вчиненого нею протиправного діяння, а також до наслідків.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 та 2 статті 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достовірність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує до свого внутрішнього переконання.

Частинами 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля марки Nissan моделі X-Trail з реєстраційним номером НОМЕР_1 .

Сторони є сусідами. Позивач звинувачує відповідачку у тому, що вона викидає сміття на територію його домоволодіння, отже з цього приводу 20.08.2022 між ними виникла сварка.

З відеозапису, наданого сторонами вбачається, що відповідачка відкрила передні водійські двері автомобіля марки Nissan моделі X-Trail з реєстраційним номером НОМЕР_1 , залізла всередину салону даного автомобіля та щось з нього викинула. Однак, встановити що саме вона викинула з автомобіля з даного відео неможливо. Разом з тим, на відео чітко видно, що після цих подій, позивач відчинив ворота свого житлового будинку, маючи намір заїхати в подвір`я і пішов до свого автомобіля, тримаючи в руках предмет, схожий на ключі з брилком, який згодом поклав до кишені. Однак, чомусь передумав, відійшов від автомобіля і зачинив ворота.

При цьому, представник позивача в судовому засіданні підтвердив, що дійсно в руках ОСОБА_1 були ключі від його автомомбіля, але запасні.

Позивач стверджував, що відповідачка у цей час вирвала із замка запалювання автомобіля ключі, пошкодивши замок запалювання, також пошкодила личинку автомобільних дверей та сигналізацію авто. Відповідачка заперечувала факт пошкодження автомобіля, зазначаючи, що вона дійсно викинула якусь річ з автомобіля, але не пам`ятає яку, оскільки була у збудженому стані, але ключів від автомобіля вона не торкалась, личинку автомобільних дверей та сигналізацію також не пошкоджувала.

Відповідно до повідомлення Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 20.09.2022 позивач звернувся до поліції та повідомив, що ОСОБА_3 20.08.2022 під час сварки пошкодила лобове скло його автомобіля. Вказане повідомлення було зареєстровано, але працівники поліції дійшли висновку, що вказане діяння не утворює складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.

Однак, про пошкодження під час сварки замка запалювання, личинки автомобільних дверей та сигналізації авто у повідомленні позивача від 20.08.2022 не вказано.

Згідно із копією товарного чеку №7466 28.08.2022, наданого позивачем, у ФОП ОСОБА_6 були придбані замок запалення за 6800грн., личинка дверей за 3200грн. та сигналізація за 3200грн. Відповідно до накладної ФОП ОСОБА_7 провів заміну замка запалення, личинки дверей та сигналізації на загальну суму 3300 грн.

Однак, жодного доказу на підтвердження того, що вказані запчастини були встановлені саме на автомобіль позивача, суду не надані.

Отже, викладене вище свідчить про те, що позивачем не доведено завдання шкоди, вказаної у позовній заяві.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про недоведеність відповідними доказами наявність складу правопорушення, який є наслідком відшкодування завданої майнової шкоди.

Згідно із ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, в тому числі і в душевних стражданнях, які фізична особа зазнала в зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна.

Оскільки позивачем не доведений факт завдання йому майнової шкоди, позов в частині стягнення моральної шкоди також не належить задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Повне судове рішення буде складено 22.01.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко