Справа № 373/1372/23
Номер провадження 2/373/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача - адвокат Прохоренко В.П. звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки від 07.02.2019, зі змінами, в розмірі 41447,71 грн, з яких 22698,25 грн прострочена заборгованість по кредиту, 18749,46 грн прострочена заборгованість по процентах; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в сумі 2684 грн та 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.02.2019 між позивачем та відповідачем укладено договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту 23000,00 грн, строк дії ліміту 36 місяців з 07.02.2019 по 05.02.2022, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 46,8% річних.

Відповідачу відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 за програмою кредитування овердрафт «Запасочка».

Відповідач належним чином не виконав умови договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 02.10.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачем, який повідомлений про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини:

07.02.2019 між позивачем та відповідачем був укладений договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, шляхом підписання заяви-анкети №01/365 про приєднання до вказаного договору.

В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, розрахунком орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки складають договір, укладення якого відповідач підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови.

Однак із зазначених складових кредитного договору до позову додано лише тарифний план «Запасочка», в якому відсутня будь-яка відмітка про ознайомлення з тарифами відповідача.

Відповідно до умов заяви-анкети на картковий рахунок установлений овердрафт за програмою кредитування «Запасочка», строк дії ліміту 12 місяці, початкова сума ліміту овердрафту 23000 грн, фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування (річних) 42 %, процентною ставкою у пільговий період кредитування (річних) - 0,0001%.

Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію позивача на укладення цього договору, яка розміщена на сайті банку і беззастережно приєднується до умов цього договору; договір вважається укладеним з дня отримання банком заповненої та підписаної ним заяви-анкети на приєднання до договору.

До позову додано копію договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки ПАТ «КБ «Глобус», який не містить відмітки про ознайомлення з його умовами відповідача. Також відсутні докази того, що відповідач приєднався до типового договору саме у тій редакції, що додана до позову.

До позову додано копію розписки про отримання відповідачем 07.02.2019 платіжної картки №768189-0.

Крім того, в матеріалах справи міститься виписка за договором № 2625/51850/667/UАН за період з 07.02.2019 по 01.04.2021, в якій відсутні будь-які дані, що вказували б на осіб, які брали участь в її складанні (не зазначено посад, прізвищ та відсутні підписи).

При цьому, в матеріалах справи відсутній договір під № 2625/51850/667/UАН.

До позову також додані копії розрахунку заборгованості та вимоги про погашення заборгованості від 09.11.2022 №1-1701.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо) яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) …

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити:

1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Згідно з п.41 Положення операції, які здійснює банк, мають бути належним чином задокументовані.

Відповідно до п.42 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 43 Положення визначено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п.46 Положення відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками здійснюється на підставі платіжних інструкцій, наданих/складених відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з питань безготівкових розрахунків та виконання міжбанківських платіжних операцій в Україні в національній валюті.

Підпунктом 6 п. 51 цього Положення передбачено, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Згідно з п. 52 цього Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

У п. 58 цього Положення передбачено, що банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Пунктом 62 цього Положення визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка суду аргументів сторін, доказів.

При оцінці доказів та аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду щодо даної категорії справ, викладеній в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Глобус»), а оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Відповідачем підписана анкета-заява № 01/365 про приєднання до договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки.

В анкеті-заяві зазначено, що вона разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, паспортом споживчого кредиту, розрахунком орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки складають договір, укладення якого відповідач підтвердив та зобов`язувався виконувати його умови.

При цьому, в матеріалах справи міститься виписка за договором № 2625/51850/667/UАН за період з 07.02.2019 по 01.04.2021, однак, в матеріалах справи відсутній договір під вказаним номером, а позовні вимоги обґрунтовуються наявністю зобов`язань, що виникли на підставі: договору, укладеного між сторонами на підставі заяви-анкети № 01/365, відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 та видачі картки № НОМЕР_2 . Будь-яких підстав вважати, що додана до позову виписка стосується договору, щодо невиконання якого заявлено позовні вимоги, в суду немає, що свідчить про неналежність інформації, яка в ній міститься.

Зазначена виписка не відповідає вимогам, що ставляться вищезазначеними приписами законодавства до первинних бухгалтерських документів, оскільки не містить даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь в її складанні. Зважаючи на це, з врахуванням приписів п. 52 вищезазначеного Положення, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, ця виписка є недійсною та, відповідно, інформація, яка в ній міститься, недопустимою.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції документ про здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів.

Будь-які інші документи, які б вказували на надання відповідачу позивачем коштів у зв`язку з виконанням договору, укладеного на підставі заяви-анкети № 01/365, відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 та видачі картки № НОМЕР_2 , у матеріалах справи відсутні.

Отже, факт надання коштів відповідачу не підтверджений належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки на умовах, зазначених позивачем.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Глобус» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус»», ЄДРПОУ 04073, місцезнаходження: Куренівський провулок, 19/5, м. Київ, 04073;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк