Справа №: 272/5/23
Провадження № 2/272/12/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Чуб І.А.,

секретаря судових засідань - Хитоніній М.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації права власності, припинення права власності та визнання права власності в порядку спадкування, суд

встановив:

Представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах позивача, в якому просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3,3238 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0033, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140008, дата державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:52:42. Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3,3238 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0033, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140008, дата та час державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:52:42. Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0033, загальною площею 3,3238 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3,4486 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0009, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140129, дата та час державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:57:04. Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3,4486 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0009, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140129, дата та час державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:57:04. Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0009, загальною площею 3,4486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з розглядом справи. В обгрунтування вимог зазначає, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.01.2018 року (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 26.03.2018 року) позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Андрушівська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,41 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на АДРЕСА_1 , скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 08.04.2020 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом скасовано, справу в цій частині направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Житомирського апеляційного суду від 28.09.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, частково. Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.01.2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом скасовано та ухвалено у даній частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності за заповітом від 18.03.1998 року на 8/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_4 право власності за заповітом від 28.11.2001 року на 10/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за заповітами після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом від 18.03.1998 року на 8/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом від 28.11.2001 року на 10/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівського державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с.Волосів Андрушівського району Житомирської області. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у іколективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с. Волосів Андрушівського району Житомирської області. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. 03.12.2020 року ОСОБА_3 звернулася в Андрушівську державну нотаріальну контору з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське», яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листами нотаріусом Осіпчук С.М. було повідомлено про відкладення вчинення нотаріальних дій у звязку з тим, що для прийняття рішення про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітами необхідно витребувати у відділі в Андрушівському районі ГУ Дергеокадастру у Житомирській області інформацію щодо виготовлення на підставі сертифікатів та свідоцтв про право на спадщину технічної документації з присвоєнням кадастрового номера та виділення в натурі земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 та земельної ділянки, яка належала ОСОБА_11 . Постановою державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Фещук В.А. №563/02-31 від 29.122020 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське» Андрушівського району Житомирської області, яке залишилося після її батька ОСОБА_10 та вімовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське» Андрушівського району Житомирської області, яке залишилося після її матері ОСОБА_11 . Причиною відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами стало те, що в архіві земельного відділу наявні технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж двох земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 загальною площею 3,3238 га та 3,4486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, кадастрові номери земельних ділянок відповідно :04:000:0033 та :03:000:0009. Вказані технічні документації були виготовлені: на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), які перебували в колективній власності КСП «Волосівське» Андрушівського району в розмірі 3,51 в умовних кадастрових гектарах кожна, викладені на спеціальних бланках нотаріального документа серії НАІ 539648 та НАІ 539649, реєстри №№ 433,434 ОСОБА_4 та сертифікатів на земельну частку (пай) серія ЖТ №№0111873, 0111872, виданих 20 лютого 1997 року на імя відповідно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згідно рішення Андрушівської районної державної адміністрації №4 від 11.01.1997 року. Відповідно, при таких обставинах нотаріусом було повідомлено про неможливість видати гр. ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), оскільки право перестало існувати після видачі 05 травня 2016 року вищевказаних свідоцтв про право на спадщину за законом, винесення в натуру (на місцевість) меж сформованих земельних ділянок та проведення державної реєстрації згідно документації із землеустрою з визначенням її площі, меж, кадастрового номера та інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Ухвалою суду від 06.06.2023 року було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна.

В судовому засіданні представник позивача підтримала повністю позовні вимоги, зазначивши, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню, пояснивши, що слід скасувати державну реєстрацію права власності на спадщину після смерті батька ОСОБА_10 та матері ОСОБА_11 . Позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на земельні частки (пай). Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтв, оскільки є виготовлена технічна документація на змельні ділянки на ОСОБА_4 . Земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0033 належала матері, а земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0009 належала батькові. Вказані земельні ділянки належали спадкодавцям на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Просила скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на дані земельні ділянки, припинити право власності ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки та визнати за позивачем право власності по 1/2 частині на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0033, як на спадщину за заповітом, яка належала матері, та на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0009, як на спадщину за заповітом, яка належала батькові.

В судовому засіданні представник відповідача вважав, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, так як є необгрунтованими та безпідставними. Як зазначено в позовній заяві постановою Житомирського апеляційного суду від 28.09.2020 року в тому числі було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівського державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с. Волосів Андрушівського району Житомирської області та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівського державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волосівське» розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с. Волосів Андрушівського району Житомирської області. При цьому на вищезазначені земельні частки ОСОБА_4 були виготовлені технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж двох земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 3,3238 га. та 3,4486 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, кадастрові номера земельних ділянок відповідно :03:000:0009 та :04::000:0033. Вказані технічні документації були виготовлені на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки (паї), які перебували у колективній власності КСП «Волосівське» Андрушівського району Житомирської області та розпорядження Андрушівської РДА від 13.05.2016 року «Про передачу у власність земельних ділянок». Тобто позивач звертається до суду про визнання права власності на 1/2 частину земельних ділянок площею 3,4486 г та площею 3,3238 га та не просить скасувати розпорядження Андрушівської РДА від 13.05.2016 року «Про передачу у власність земельних ділянок», саме на підставі якого була проведена державна реєстрація права власності вищезазначених земельних ділянок ОСОБА_4 . Також позивачем необгрунтовані позовні вимоги про передачу їй у власність по 1/2 частині кожної вищезазначеної земельної ділянки. Так позивачем лише відображено про визнання права власності в порядку спадкування, не зазначаючи спадкодавця, спадкування за законом чи за заповітом та не обґрунтовуючи частку спадкування, а саме, чому 1/2 частина, а не інша частка. Адже Житомирським апеляційним судом 24.09.2020 року було встановлено, що ОСОБА_11 відноситься до осіб, яка в силу вимог ст.535 ЦК УРСР мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_4 , після якого залишилась спадкова (спірна) земельна частка (пай), нині сформована земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на частку якої претендує позивачка. Тобто спадкові земельні ділянки, як після смерті ОСОБА_10 , так і після смерті ОСОБА_11 не можуть в апріорі розподілятись у власність саме по 1/2 частині, так як частка після смерті ОСОБА_10 являється меншою за 1/2 частину, а частка після смерті ОСОБА_11 більша ніж 1/2 частина, так як остання, яка мала право на обов`язкову частку, так і фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка - ОСОБА_10 . Крім того державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні частки (паї), оскільки право перестало існувати, було винесено в натурі (на місцевості) межі сформованих земельних ділянок та проведення державної реєстрації згідно документації із землеустрою з визначенням їх площі, меж, кадастрових номерів та інформації про земельні ділянки до Державного земельного кадастру. Проте позивачем не підтверджено, що нотаріус не в змозі видати свідоцтва про право на спадщину саме на право власності на земельні ділянки площею 3,4486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( кадастровий номер :03:000:0009) та земельної ділянки площею 3,3238 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер :04:000:0033) після скасування державної реєстрації та розпорядження Андрушівської РДА про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_4 . При цьому звертав увагу суду, що позивачка звернулася до суду з вимогою про визнання права власності по 1/2 частині на спадкові земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а не на визнання права на земельні частки (паї), як було відмовлено державним нотаріусом Осіпчук С.М. у видачі свідоцтв про право на спадщину, саме на право на земельні частки (паї).

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10 та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_11 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (т.1 а.с.6-7). Позивач та відповідач є спадкоємцями померлих за законом першої черги та за заповітами ( т.1 а.с. 8-9, 51-52,165). Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина у виді права на земельні частки (паї) у землі, які перебувають у колективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с.Волосів Андрушівського району Житомирської області (т. 1 а.с. 166-167, 208-209).

Згідно матеріалів спадкових справ, заведених до майна померлих ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 та 07.01.2002 року ОСОБА_11 спадщину на підставі поданих заяв прийняв відповідач ОСОБА_4 , який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні частки (паї) та на підставі рішення суду позивач ОСОБА_3 (т.1 а.с. 153-258).

Відповідач виготовив технічну документацію на успадковані земельні частки (паї) встановивши межі земельних ділянок в натурі з присвоєнням їх кадастрових номерів: :03:000:0009 та :04:000:0033 (т.1 а.с. 134-162, т.2 а.с.8-43).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна про земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0009 державна реєстрація даної ділянки відбулася 17.06.2016 року і її власником є ОСОБА_4 (т.1 а.с.24-25).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна про земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0033 державна реєстрація даної ділянки відбулася 17.06.2016 року і її власником є ОСОБА_4 ( т.1 а.с.26-27).

Також з матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.01.2018 року (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 26.03.2018 року) позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, земельну ділянку площею 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 0,41 га - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на АДРЕСА_1 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Андрушівська державна нотаріальна контора Житомирської області, про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом відмовлено (т.1 а.с.57-60).

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2018 року вказане рішення першої інстанції було змінено ( т.1 а.с.61-62).

Постановою Верховного Суду від 08.04.2020 року постанову Апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом скасовано, справу в цій частині направлено на розгляд до суду апеляційної інстанції ( т.1 а.с.63-72).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 28.09.2020 року рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24.01.2018 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_8 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом скасовано та ухвалено у даній частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності за заповітом від 18.03.1998 року на 8/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_4 право власності за заповітом від 28.11.2001 року на 10/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом задоволено частково. Встановлено факт прийняття ОСОБА_3 спадщини за заповітами після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом від 18.03.1998 року на 8/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності за заповітом від 28.11.2001 року на 10/36 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівського державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с.Волосів Андрушівського району Житомирської області. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у іколективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с. Волосів Андрушівського району Житомирської області. У задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено ( т.1 а.с.10-15).

Із листів Андрушівської державної нотаріальної контори Житомрської області вбачається, що ОСОБА_3 звернулася в Андрушівську державну нотаріальну контору з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське», яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті матері ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак нотаріусом Осіпчук С.М. було повідомлено про відкладення вчинення нотаріальних дій у звязку з тим, що для прийняття рішення про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітами необхідно витребувати у відділі в Андрушівському районі ГУ Дергеокадастру у Житомирській області інформацію щодо виготовлення на підставі сертифікатів та свідоцтв про право на спадщину технічної документації з присвоєнням кадастрового номера та виділення в натурі земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 та земельної ділянки, яка належала ОСОБА_11 (т.1 а.с.16-17).

Постановою державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори Фещук В.А. №563/02-31 від 29.122020 року ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське» Андрушівського району Житомирської області, яке залишилося після її батька ОСОБА_10 та вімовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі КСП «Волосівське» Андрушівського району Житомирської області, яке залишилося після її матері ОСОБА_11 . Причиною відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами стало те, що в архіві земельного відділу наявні технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж двох земельних ділянок в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 загальною площею 3,3238 га та 3,4486 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, кадастрові номери земельних ділянок відповідно :04:000:0033 та :03:000:0009. Вказані технічні документації були виготовлені: на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), які перебували в колективній власності КСП «Волосівське» Андрушівського району в розмірі 3,51 в умовних кадастрових гектарах кожна, викладені на спеціальних бланках нотаріального документа серії НАІ 539648 та НАІ 539649, реєстри №№ 433,434 ОСОБА_4 та сертифікатів на земельну частку (пай) серія ЖТ №№0111873, 0111872, виданих 20 лютого 1997 року на імя відповідно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 згідно рішення Андрушівської районної державної адміністрації №4 від 11.01.1997 року ( т.1 а.с.18-19).

Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовано наступним чином.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України та ч. 1 ст. 319 ЦК України власнику належить, зокрема, право на власний розсуд розпоряджатися своїм майном.

Органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема, у випадку ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки (абз. 4 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності) (абз. 5 ч. 10 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються (абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними (абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень")

З встановлених у ході судового розгляду справи фактичних обставин видно, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівського державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с.Волосів Андрушівського району Житомирської області та свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 05.05.2016 року Андрушівською державною нотаріальною конторою Житомирської області ОСОБА_4 , після смерті матері ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке складається із права на земельну часту (пай) у землі, яка перебуває у іколективній власності КСП «Волосівське», розміром 3,51 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) та знаходиться у с. Волосів Андрушівського району Житомирської області визнано недійсними. Водночас, вказаним рішенням суду не врегульовано питання щодо скасування державної реєстрації та права власності на зазначені земельні ділянки, що фактично, унеможливлює його подальше виконання та позбавляє можливості вчинення будь-яких дій із вказаними земельними ділянками.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки.

Щодо визнання за позивачем права власності на 1/2 частину земельних ділянок в порядку спадкування, суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (частини 2, 3 статті 78 ЗК України).

Відповідно до ст.ст. 22, 23 Земельного кодексу України 1990 року право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Як передбачено ст.ст. 81, 116, 125 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

В постанові Верховного Суду від 10 червня 2022 року у справі №750/519/21 (провадження №61-14957св21) вказано, «що згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права (пункт 1 частини третьої статті 152 ЗК України). ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України».

В постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №692/565/21 (провадження №61-7303св22) зазначено, що «посилання позивача на те, що за нею слід визнати право власності на конкретно визначену земельну ділянку №НОМЕР_2, якій присвоєно кадастровий номер :03:002:0620, що значиться за спадкодавцем, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є передчасними, оскільки спадкодавець за життя не оформив належним чином у встановленому законом порядку право власності на конкретну земельну ділянку, а лише набув майнові права на її отримання, а отже, успадковується це саме право на отримання земельної частки (паю), а не право власності на конкретно визначену земельну ділянку в натурі».

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі Сертифікату мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП"Волосівське", розміром 3,51 умовних кадастрових гектара, розташовану у с.Волосів, Андрушівського району, Житомирської області та ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Сертифікату мала право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП"Волосівське", розміром 3,51 умовних кадастрових гектара, розташовану у с.Волосів, Андрушівського району, Житомирської області (т.1 а.с. 166-167, 208-209).

Відтак, наявні у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю КСП «Волосівське» є об`єктом спадкування після їх смерті.

Державні акти на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) членів КСП «Волосівське» розміром 3,51 умовних кадастрових гектара, розташованих у с.Волосів, Андрушівського району, Житомирської області не видавалися.

Тобто, спадкодавці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у встановленому законом порядку не набули право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0033 площею 3,3238 га і :03:000:0009 площею 3,4486 га, тому вони не входять до складу спадкового майна і не є об`єктом спадкування.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що спадкодавці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 набули за життя право власності на спірні земельні ділянки, а тому вони не входять до складу спадщини, яка відкрилася після їх смерті.

Відтак, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині визнання за ОСОБА_3 права власності по 1/2 частці на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0033 площею 3,3238 га і :03:000:0009 площею 3,4486 га, оскільки ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітами має право успадкувати саме право на отримання права на земельні частки (паї) відповідно до сертифікатів на право на земельну частку пай, а не конкретно визначені земельні ділянки право власності на які спадкодавці за життя не набули, тому відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 судовий збір пропорційно до задоволених вимог за чотири немайнові вимоги в сумі 4292 грн. 40 коп..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,3238 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0033, реєстраційний номер нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140008, дата та час державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:52:42.

Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,3238 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :04:000:0033.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,4486 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0009, реєстраційний номер нерухомого майна 03, номер запису про право власності 15140129, дата та час державної реєстрації 17.06.2016 року, 14:57:04.

Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,4486 га, розташовану на території Волосівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0009.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ід. номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ід. номер НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 4292 грн. 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 , ід. номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ід. номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 14.02.2024 року.

Суддя:І. А. Чуб