Справа № 373/82/24
Номер провадження 2/373/315/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

розглянувши в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 373/82/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача- адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАНС УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 32800 грн 00 коп., з яких сума кредиту - 10000 грн 00 коп. ; сума процентів за користування кредитом - 22800 грн 00 коп.; інфляційні втрати - 857 грн 49 коп.; три відсотки річних - 172 грн 54 коп. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.

Позов обґрунтовано тим, що 22.08.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений електронний Договір №4657759 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику , в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом №53-ОД від 16 січня 2020 року, що розміщені на сайті http://creditplus.ua/ru/documets.

Сума кредиту складає 10000 грн 00 коп., строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту 17.07.2021, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,90 % в день.

Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав та надав кредит у розмірі 10000 грн 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 .

21.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитний договір був автопролонгований, а строк користування кредитором був продовжений на 90 календарних днів поспіль.

25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Всупереч умов договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Отже, до ТОВ «ФК`ФІНТРАСТ Україна» відповідно до укладеного договору факторингу №25-05/2022 перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 32800 грн 00 коп. Заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: сума кредиту - 10000 грн 00 коп., сума процентів за користування кредитом -22800 грн 00 коп.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивачем за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року нараховано на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 857 грн 49 коп. інфляційних втрат та 3% річних за період з 21.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 172 грн 54 коп.

Ухвалою від 05.02.2024 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов.

У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено наступне.

22.08.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як позикодавцем, та ОСОБА_1 як позичальником, був укладений електронний договір №4657759 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на споживчі потреби в загальній сумі 10000 грн 00 коп. строком на 30 днів. Зазначений договір укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus. ua/r u /documents.

Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М668265, 22.08.2021, 17:45:37.

Сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн 00 коп.

Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту- 21.09.2021.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надав відповідачу кредит у сумі 10000 грн 00 коп. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 06.06.2022 за №2022,згідно договору х ТОВ «Авентус Україна» №087/10-П від 08.07.2020.

У пункті 1.5. вказаного вище договору сторони погодили стандартну процентну ставку 1,90% в день, яка застосовується:

- у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору;

- у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

21.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, відповідно до п.4.3 Кредитного договору, договір був пролонгований, а строк користування кредитом продовжений на 90 календарних днів.

Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

Відповідно до пп.3 п.5.1 Кредитного договору передбачено, що ТОВ «АВЕНТУС Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договором факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача.

25.05.2022 між ТОВ «АВЕНТУС Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІЕНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, був укладений Договір факторингу №25-05/2022, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором №46577559 від 22.08.2021, що підтверджується копією додатку №1 до договору Факторингу - витягом з Реєстру боржників від 25.05.2022.

Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) заборгованість по Кредитному договору №4657759 від 22.08.2021 ОСОБА_1 у загальному розмірі складає 32800 грн 00 коп., а саме: 10000 грн 00 коп. - тіло кредиту та заборгованість по несплаченим відсоткам у розмірі 22800 грн 00 коп.

За положеннями статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За положеннями частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За правилами частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до частини 3 статті 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України).

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена (частини 1, 3 статті 641 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції (стаття 642 ЦК України).

Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір про надання фінансового кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М668265, що свідчить про укладання між сторонами 22.08.2021 правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Відповідно до пункту 3.2. кредитного договору №4657759 від 22.08.2021 до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, який визначено у пункті 1.4. договору, відбулась пролонгація строку кредиту відповідно до пункту 4.2. договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в графіку платежів.

Згідно пункту 4.1 строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в пункті 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначному п.п.4.2. договору або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в пункті 4.3 договору.

Відповідно до п.п.4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але е більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

21.09.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, на підставі п. 4.3. Кредитного договору договір був автопролонгований, а строк користування кредитом продовжений на 90 календарних днів поспіль.

У такий спосіб пролонгація строку кредитування за договором №4657759 від 22.08.2021 погоджена сторонами і відбулась на підставі умов договору.

Отже суд дійшов висновку, що у відповідності до умов укладеного договору з відповідача слід стягнути проценти за користування кредитом за період з 22.08.2021 по 20.12.2021 у розмірі 22800 грн 00 коп.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18.

У зв`язку із прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року інфляційні втрати складають 857 грн 49 коп., а 3% річних становить 172 грн 54 коп., які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», виходячи з таких розрахунків.

Індекс інфляції за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року становить за грудень 2021 року -0 грн; січень 2022-426,4 грн 00 коп.; лютий 2022 -431,09 грн.00 коп.

Розрахунок здійснюється за наступною формулою :І=(( si * s):100)-s,

І-сума інфляційних витрат;

si-індекс інфляції за певний період;

s-сума заборгованості;

100-переведення відсотків.

грудень 2021 рік - ((101,6*32800):100)-32800=0 грн;

січень 2022 рік - ((101,3*32800):100)-32800=426 грн 04 коп.;

лютий 2022 рік(до 23.02.2022) - ((101,6*32800):100)-32800=431 грн 09 коп.;

Всього інфляційні витрати складають-857грн 49 коп.

Розрахунок 3% річних здійснюється за наступною формулою : С*3:100:365*Дн.,

С-сума основного боргу;

3-3% річних;

100-переведення відсотків;

365-кількість днів у році;

Дн.-кількість днів прострочення (з 21.12.2021 по 23.02.2022=64 календарних дні).

(32800 грн*3):100 :365*64=172 грн 54 коп.

Всього 3% річних складають-172 грн 54 коп.

Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 857 грн 49 коп. та 3 % річних у розмірі 172 грн 54 коп.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд також звертає увагу та те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи вказане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

Відповідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04червня 2021року по справі №380/887/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп., та 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору за поданням даного позову.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду договір №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року, укладений між адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»; звіт про надання правовою допомоги згідно договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року підписаний сторонами 09 січня 2024 року, відповідно до якого надано правову допомогу у виді збору та аналізу доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, складання позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором та подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта, кількість годин витрачених для надання послуг-10 год, вартість послуг-10000 грн 00 коп. ; рахунок на оплату по замовленню №1909/09/01 від 09 січня 2024 року на суму 10000 грн 00 коп., відповідно до якого вартість збору та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором складає 3000 грн 00 коп.(витрачений час складає 3 год., вартість 1 год.- 1000 грн.00 коп.), вартість складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором складає 5000 грн 00 коп.(витрачений час складає 5 год. (ціна за годину-1000 грн 00 коп.), вартість подання до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області позовної заяви в інтересах клієнта складає 2000 грн 00 коп.(витрачений час складає 2 години, вартість за 1 годину-1000 грн 00 коп.); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; платіжну інструкцію від 08 січня 2024 за №2690 про оплату послуг з аналізу, складання та подання позовної заяви до ОСОБА_1 відповідно рахунка№1909/09/01 від 09.01.2024.

Таким чином позивачем у справі підтверджено належними доказами понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн 00 коп.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Зокрема, суд зазначає, що понесення витрат за подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта у розмірі 2000 грн 00 коп. не відповідає критерію розумності та не є виправданим.

Враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб,незначні обсяги виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, розгляд справи у порядку спрощеного провадження без участі сторін, тобто, надання правничої допомоги ТОВ ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку про те, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у порядку визначеному ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №4657759 від 22.08.2021 у розмірі 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) грн 00 коп., з яких : тіло кредиту 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.; нараховані проценти 22800 (двадцять дві тисячі вісімсот) грн 00 коп.: інфляційні витрати - 857 (вісімсот п`ятдесят сім) грн. 49 коп., три відсотки річних -172 (сто сімдесят дві) грн 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. та судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150; ;

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І. О. Опанасюк