Справа № 383/1268/23
Номер провадження 2/383/71/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Могиленко В.М.,

представника позивача Столітній М.М. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Пантелеєва О.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.09.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №4780111 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір). Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №53-ОД від 16.01.2020 року. Сума наданого відповідачу кредиту становила 20000 грн. строком на 30 днів, зі зниженою процентною ставкою 1,425 % у день, стандартною процентною ставкою 1,90% в день, датою повернення кредиту 16.10.2021 року та згідно умов, визначених кредитним договором, строк кредиту може бути продовжено. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит у сумі 20000 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , натомість відповідач взяті на себе зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав та не уклав угоди про пролонгацію строку дії Кредитного договору, у зв`язку із чим кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом продовжено на 90 днів календарних днів поспіль.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 18.04.2023 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу №18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, тобто новим кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна». Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 58530 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту, 38530 грн. - нараховані проценти, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.

Окрім цього, просить стягнути 15861,63 грн. інфляційних втрат (розрахованих за період з лютого 2022 року по червень 2023 року), та 2612,2 грн. три відсотки річних (розрахованих з 29.01.2022 року по 26.07.2023 року), а також 2147,20 грн. суми сплаченого судового збору та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.08.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.79-80).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.09.2023 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Пантелеєва Олександра Миколайовича про проведення судових засідань в режимі відеоконференції (а.с.122-123).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 03.10.2023 року визнано явку представника позивача в судові засідання обов`язковою для надання особистих пояснень (а.с.136).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02.11.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.180-181).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.12.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 про витребування доказів, якою витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 16.09.2021 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 20000 грн. від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (а.с.212-213).

04.10.203 року представник відповідача направив заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку позовної давності, згідно якої у задоволенні позову просив відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначив, що договір на отримання коштів відповідач не підписував і кошти не отримував, а надані позивачем документи, а саме: розрахунок заборгованості, копія договорів позичальника, умови та правила надання банківських послуг, правила заключення договору, виписка не можуть підтверджувати факт існування боргу. Так, розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила на відповідача не розповсюджуються, оскільки в них немає жодного посилання на відповідача, а також вони не підписані останнім. Виписка не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки в ній не зазначено інформацію якої картки та рахунку вона стосується. В матеріалах справи немає жодного доказу, який би підтверджував отримання відповідачем картки або відкриття йому рахунку. Фотокартка не може підтверджувати факт існування боргу, оскільки з нею не можна визначити її номер, а також що ця картка є кредитною, яка сума грошових коштів надавалася за нею і чи взагалі надавалася.

Крім того зазначив, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сальдо простроченої заборгованості виникло 11.11.2014 року, тобто з цього дня позивач довідався про порушення свого права, як наслідок розпочався відлік позовної давності, який закінчився 31.07.2019 року. Позовна заява подана 09.08.2023 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові (а.с.141-142).

16.10.2023 року представник позивача направив відповідь на відзив, згідно якого кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Кредитний договір було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «M176731», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 ст.11 і ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок кредитора. Кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Станом на сьогоднішній день, ані кредитний договір, ані будь-яке його положення чи пункт, включаючи ціну договору, не визнано недійсними, не справедливими чи не добросовісним. Просив задовольнити позов в повному обсязі (а.с.144-155).

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у заяві про залишення позову без розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», укладено електронний договір №4780111 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором M176731, 16.09.2021, 14:16:01 (а.с.62-66).

Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору сума кредиту складає 20000 грн., строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплат процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та умовах визначених в розділі 4 цього договору.

Як вбачається із п.1.5 кредитного договору, сторони також погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами кредиту, а саме: стандартну - 1,90% в день, застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору, а також знижену процентну ставку 1,425% в день.

За положеннями п.4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2 (пп. 4.2.1-4.2.4) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 (пп. 4.3.1-4.3.4) договору.

Відповідно до п. 4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Згідно п.4.3.2 кредитного договору, споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п.4.2 договору.

У п.1.8. кредитного договору сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 31400 грн. за стандартною ставкою; 28550 грн. за зниженою ставкою.

16.09.2021 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису

одноразовим ідентифікаторомM176731 був підписаний Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №4780111 від 16.09.2021 року «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» (а.с.67) та паспорт споживчого кредиту (а.с.42-44).

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 20000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 16.09.2021 року на суму 20000 грн., що підтверджується наданою на виконання ухвали суду від 26.12.2023 року АТ КБ «ПриватБанк» інформацією від 02.01.2024 року №20.1.0.0.0/7-231228/17148 (а.с.235).

Виконання ТОВ «Авентус Україна» обов`язку щодо надання позичальнику грошових коштів у розмірі 20000 грн. також підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім» від 04.05.2023 року №2634, згідно з якою 16.09.2021 року на банківську карту № НОМЕР_1 було успішно проведено транзакцію №991819806 про перерахунок коштів в сумі 20000 грн. (а.с.11).

З картки обліку Договору (розрахунку заборгованості) за договором №4780111 від 16.09.2021 року вбачається, що загальна заборгованість відповідача становить 58530 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 38530 грн. - нараховані проценти (а.с.47-61). З розрахунку заборгованості також вбачається, що 06.05.2022 року відповідач частково погасив заборгованість на суму 4510 грн., внаслідок чого заборгованість зменшилась до 58530 грн.

Також, як вбачається із матеріалів справи, 18.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна», як Фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження Клієнта ТОВ «Авентус Україна» за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.27-31).

Згідно п.1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржника відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно акта прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 року (зворотній бік а.с.31) та Витягу з Реєстру Боржників (а.с.46) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранст Україна» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4780111 в розмірі 58530 грн., з яких: 20000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 38530 грн. заборгованість за відсотками.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» відповідача повідомлено шляхом направлення на електронну пошту останнього, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення (а.с.45).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За нормою ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України).

Згідно ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи встановлено, що стороною позивача доведено укладення кредитного договору між сторонами, у якому між сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір та підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами.

ТОВ «Авентус Україна» виконало свої обов`язки за договором №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року, однак відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 58530 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 38530 грн. - нараховані проценти.

Стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростований, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявності заборгованості та її розміру суду не надано.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу №18.04/23-Ф від 18.04.2023 року.

Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року у розмірі 58530 грн.

Безпідставними є посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не підписував договір №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року.

Так, усі істотні умови договору кредиту зафіксовані в електронному договорі №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , який останній підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором M176731. Це, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.

Суд також не бере до уваги доводи представника відповідача про неотримання відповідачем кредитних коштів, оскільки спростовуються інформацією АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2024 року №20.1.0.0.0/7-231228/17148 про зарахування коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 16.09.2021 року на суму 20000 грн.

З вищенаведених обгрунтувань, суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача, викладені в заяві про залишення позову без розгляду, так як спростовуються наданими позивачем та дослідженими судом доказами.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, у подальшому дію воєнного стану було неодноразово продовжено, він триває і станом на час розгляду даної справи.

Відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець звільнив позичальника за кредитним договором від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу, тобто від зобов`язання сплачувати кредитору суму боргу за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що інфляційні втрати та три проценти річних, заявлені у тому числі за період, який стосується періоду дії в країни воєнного стану, а саме три відсотки річних за період з 24.02.2022 року по 26.07.2023 року, та інфляційні витрати за період з 24.02.2022 року по червень 2023 року, відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Таким чином за розрахунком суду, інфляційні втрати відповідно до суми боргу в розмірі 58530 грн. за період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року складають 936 грн. 48 коп. (58530 грн. х 1.01600000 -58530 грн.).

Кількість прострочених днів у період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року становить 25 дні. Таким чином за розрахунком суду, три проценти річних за вказаний період складають 120 грн. 27 коп. (58530 грн. х 3/100/365 х 25).

Отже, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року у розмірі 59586 грн. 75 коп.

Вирішуючи заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст.262 ЦК України).

Відповідно до договору №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року відповідач зобов`язувався повернути кредит та нараховані відсотки 16.10.2021 року, що також зазначено в таблиці обчислення загальної вартості кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості 30.09.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4275 грн., в зв`язку з чим у відповідності до п.п. 1.4, 4.2 кредитного договору відбулось продовження строку кредиту ще на 30 днів, тобто до 30.10.2021 року.

30.10.2021 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, угоди щодо пролонгації строку дії договору не укладав, в зв`язку з чим кредитор керуючись п.п. 4.3, 4.3.1 Кредитного договору здійснив автопролонгацію дії договору на 90 днів, тобто до 27.01.2022 року.

Отже, в даному випадку датою повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків є 27.01.2022 року.

Таким чином, початком строку перебігу позовної давності є 27.01.2022 року. З позовом про захист свого порушеного права позивач звернувся до суду 31.07.2023 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, з дня, коли довідався про порушення його права, а тому строк позовної давності пропущено не було.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи встановлено, що 10.07.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладено договір №10/07-2023 про надання правової допомоги (а.с.18-19).

Обсяг правової допомоги визначено у Звіті про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10.07.2023 року, складеного 26.07.2023 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., а саме: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором; складення позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; подання до суду позовної заяви в інтересах клієнта; кількість годин 10; загальна вартість - 10000 грн. (а.с.41).

Вказана сума була сплачена товариством на підставі рахунку на оплату по замовленню №606/26/07 від 26.07.2023 року (а.с.8), що підтверджується платіжною інструкцією №860 від 26.07.2023 року (зворотній бік а.с.12).

Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу суд вважає співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги та їх обсягом та значенням справи для сторони. Розмір витрат на професійну правову (правничу) допомогу відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, доказів неспівмірності витрат на правову допомогу відповідачем до суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7738 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, при зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147 грн. 20 коп. (а.с.1).

Враховуючи, що позовні вимоги було задоволено частково, у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1661 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором №4780111 про надання споживчого кредиту від 16.09.2021 року у розмірі 59586 (п`ятдесят дев`ять п`ятсот вісімдесят шість) грн. 75 коп., яка складається з наступного: 20000 грн. сума кредиту, 38530 грн. сума процентів за користування кредитом; 120 грн. 27 коп. три відсотки річних за період з 29.01.2022 року по 23.02.2022 року; 936 грн. 48 коп. інфляційних втрат за період з 01.02.2022 року по 23.02.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1661 (одна тисяча шістсот шістдесят одна) грн. 50 коп. та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 7738 (сім тисяч сімсот тридцять вісім) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», код ЄДРПОУ 44559822, юридична адреса: вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, м. Київ, п.і. 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 31 січня 2024 року.

Суддя В.В. Бондаренко