ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 725/7977/22

провадження № 61-7946св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,
суддів:Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В.,Гулька Б. І., Лідовця Р. А.,
учасники справи:

заявник (стягувач) - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року у складі судді Іщенко І. В. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Половінкіної Н. Ю., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця.

Скаргу обґрунтував тим, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення відмовлено. Позов ОСОБА_3 до нього про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задоволено.

Визнано його таким, що втратив право користування житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено. Його позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_1 у зазначене житлове приміщення.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (далі - Другого відділу ДВС у м. Чернівці) Яковлєвої Є. Ю. від 11 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2022 року у справі № 725/910/20 замінено сторону боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні, за виконавчим листом, виданим Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року.

Заявник зазначав, що 20 грудня 2022 року він прибув до житлового будинку на АДРЕСА_1 для виконання постанови Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі № 725/910/20. У цей день до будинку також з`явилися державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5, боржник ОСОБА_4 , двоє поліцейських і двоє понятих.

Під час проведення виконавчої процедури із вселення, він неодноразово наголошував старшому державному виконавцю Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 про необхідність надання йому дублікатів ключів від спірного будинку та визначення йому кімнати для проживання, для повного виконання рішення суду у справі № 725/910/20. Однак старший державний виконавець ОСОБА_5 повідомила йому про те, що у судовому рішенні у справі № 725/910/20 вказано лише вселити його у спірний житловий будинок і нічого не сказано про надання дублікатів ключів від цього будинку.

Також заявник зазначив, що оскільки боржник ОСОБА_2 на момент проведення виконавчих процедур не чинила державному виконавцю перешкод у виконанні рішення суду і, з її слів, була не проти вселення стягувача у спірний будинок, учасниками виконавчої процедури було підписано акт, а згодом старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 винесено постанову від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 переконував, що рішення суду у справі № 725/910/20 реально виконано не було, після проведення формальної виконавчої процедури він тут же повторно був позбавлений можливості входу у спірний житловий будинок невідомими особами, у зв`язку з чим на наступний день він звернувся до відділу виконавчої служби з відповідною заявою, а тому вважав, що оскаржувана постанова старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20 є неправомірною і такою, що підлягає скасуванню.

Також ОСОБА_1 стверджував, що оскільки виконавче провадження тривало 1 рік та 10 місяців, є підстави для визнання бездіяльності старшого державного виконавця ОСОБА_5 неправомірною.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 під час виконання та закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання зазначеного виконавчого листа.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 , відповідають вимогам законодавства та є правомірними, судове рішення виконано. Постанова про закінчення виконавчого провадження скасуванню не підлягає, є законною.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи

У травні 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким його скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнити.

Як на підставу касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заявник посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, а саме: статей 10, 12, 81, 89, 260, 367, 382, 447 ЦПК України, статей 1, 5, 10, 13, 17, 18, 26, 67, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; неврахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/12569/16.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:

- не звернули увагу на те, що під час виконання рішення суду у справі № 725/910/20, протягом 1 року 10 місяців старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 не виконувався закріплений у частині першій, пункті 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим листом і цим Законом для виконання рішення немайнового характеру;

- проігнорували, що 20 грудня 2022 року не відбулось фактичного повного виконання рішення суду у справі № 725/910/20 про вселення заявника у житловий будинок (котедж), розташований на АДРЕСА_1 , та зобов`язання боржника ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні зазначеним житловим будинком;

- належним чином не дослідили матеріали виконавчого провадження;

- не надали належної оцінки всім доводам заявника, викладеним у його скаргах, та наданим доказам.

У липні 2023 року старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначила про необґрунтованість та безпідставність доводів касаційної скарги, а також про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 29 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року передано на розгляд судді-доповідачеві Яремку В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 725/7977/22 з підстав, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України; витребувано матеріали справи № 725/7977/22 з Першотравневого районного суду м. Чернівців; надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

27 червня 2023 року до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_2 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Яремка В. В.

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Яремка В. В. визнано необґрунтованою.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Яремка В. В. відмовлено.

У липні 2023 року матеріали справи № 725/7977/22 надійшли до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року, у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_6 у справі № 725/7977/22 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 13 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року і постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, матеріали справи № 725/7977/22 на підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року передано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю. Суді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення відмовлено. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеної постанови за заявою ОСОБА_1 Першотравневим районним судом м. Чернівці 03 лютого 2021 року видано виконавчий лист № 725/910/20

Постановою старшого державного виконавцяДругого відділу ДВС у м. Чернівці Яковлєвої Є. Ю. від 11 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Яковлєвої Є. Ю. від 20 вересня 2021 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 виконавчий лист № 725/910/20, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до Другого відділу ДВС у м. Чернівці заяву, в якій просив зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 , а також вселити його у цей житловий будинок (котедж).

17 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 на підставі виконавчого листа № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2022 року у справі № 725/910/20 замінено сторону боржника ОСОБА_3 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, за виконавчим листом, виданим Першотравневим районним судом м. Чернівці 03 лютого 2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 від 08 грудня 2022 року визначено необхідність залучення працівників Головного управління національної поліції в Чернівецькій області, не менше 2 осіб для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій, якій призначені на 20 грудня 2022 року, на АДРЕСА_1 .

Листом від 09 грудня 2022 року № 65683/8 старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 повідомила сторони виконавчого провадження № НОМЕР_2 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ), що 20 грудня 2022 року о 14 год 30 хв призначено виконавчі дії, щодо виконання рішення суду за виконавчим листом від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

У рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2, під час проведення виконавчий дій, про вселення у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5, складено акт від 20 грудня 2022 року наступного змісту: «…Вселено ОСОБА_1 в будинок АДРЕСА_1 …».

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 від 20 грудня 2022 року виконавче провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 725/910/20, про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 закінчено, у зв`язку з його виконанням.

21 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу ДВС у м. Чернівці з заявою про невиконання судового рішення Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року.

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав начальнику Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області заяву про вчинення злочину, в якій заявник вказав про наявність в діях старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України (далі - КК України), тобто невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили або перешкоджання їй виконанню - вчинені службовою особою.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та їх правове обґрунтування

Конституція України визначає, що кожен має право на житло, а держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47).

При порушенні будь-яких конституційних прав чи власних інтересів, особа має право звертається до суду, інших державних правозахисних органів, розраховуючи на те, що держава захистить їх від неправомірних дій і допоможе поновити порушені права та законні інтереси.

У випадку порушення житлових прав будь-яка особа має право вимагати у судовому порядку поновлення цих прав зокрема шляхом вселення особи до житла, що належить їй на праві володіння чи користування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Контитуційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Примусове виконання судових рішень здійснюється відповідно до умов та порядку, передбачених Законом № 1404-VIII.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання, зокрема, судових рішень, є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлює, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульований статтею 67 Закону № 1404-VIII.

Так, частинами першою та другою цієї статті визначено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Згідно з частинами третьою-шостою цієї норми закону державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Змістовний аналіз наведених норм Конституції України та Закону № 1404-VIII свідчить про те, що рішення про вселення особи стягувача вважається виконаним, коли державним виконавцем забезпечено безперешкодне входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, а також забезпечення його проживання.

Матеріали цієї справи свідчать та сторонами не заперечується, що 20 грудня 2022 року о 14 год 30 хв стягувач ОСОБА_1 , старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 спільно із залученими двома працівниками органів внутрішніх справ та двома понятими прибули за адресою: АДРЕСА_1 , для вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення суду за виконавчим листом від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

Боржник ОСОБА_2 надала вказаним особам фактичний доступ до житлового будинку (котеджу) на АДРЕСА_1 та у цей день не чинила старшому державному виконавцю ОСОБА_5 перешкод у виконанні рішення суду щодо вселення стягувача ОСОБА_1 .

З огляду на це старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 вважала рішення суду у справі № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 фактично виконано.

Тому жодних інших дій у процесі проведення вказаної виконавчої процедури щодо вселення стягувача ОСОБА_1 не здійснювала.

Як наслідок старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 склала і учасниками виконавчої процедури, було підписано акт про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Також 20 грудня 2022 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа № 725/910/20 у зв`язку з його виконанням.

Тобто, під час процедури примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 , яка відбулась 20 грудня 2022 року, старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 у супереч вимогам статей18, 67 Закону № 1404-VIII не забезпечила неупередженого і повного виконання рішення суду щодо вселення ОСОБА_1 , не перевірила можливість проживання стягувача у житловому приміщені та не впевнилась у відсутності перешкод для його проживання.

Фактично старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 надала стягувачу лише одноразовий фактичний вхід до такого житлового приміщення, що не є належним і повним виконанням рішення суду щодо вселення.

Як наслідок, вже 21 грудня 2022 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу ДВС у м. Чернівці із заявою про невиконання судового рішення Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року, і в якій вказав про відсутність можливості доступу і проживання у житловому будинок (котеджі), що знаходиться на АДРЕСА_1 .

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину, в якій вказав про наявність у діях старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 КК України, тобто невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили або перешкоджання їй виконанню - вчинені службовою особою.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про те, що повного виконання рішення суду у справі № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 фактично не відбулося. Старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці ОСОБА_5 не здійснила всіх необхідних заходів, визначених статтями 18, 67 Закону № 1404-VIII, і передчасно вважала виконавче провадження закінченим. Доводи скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Суди першої та апеляційної інстанцій на вказане уваги не звернули, не перевірили всіх фактичних обставин справи і наявних у справі доказів, неправильно застосували норми матеріального права та дійшли помилкового висновку про те, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 , відповідають вимогам чинного законодавства та є правомірними.

Отже, оскаржувані судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

Підстави відкриття касаційного провадження, визначені у частині другій статті 389 ЦПК України та відповідні доводи касаційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє часткове підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 412 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.,

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 із наведених у цій постанові мотивів.

Розподіл судових витрат

Відповідно до статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на висновок Верховного Суду щодо суті касаційної скарги, скасування оскаржуваних судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій з ухваленням нового рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 , із урахуванням положень ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору за розгляд скарги ОСОБА_1 в суді першої інстанції у розмірі 496,20 грн підлягають стягненню із Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що є правонаступником Другого відділу ДВС у м. Чернівці, на користь держави.

Крім того, з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на корись ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, за розгляд справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій у розмірі 1 073,60 грн (536,80 + 536,80).

Керуючись статтями 141, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5, ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5 під час виконання та закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_5 від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести виконавчі дії за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 496,20 грн.

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи в судах апеляційної та касаційної інстанцій у розмірі 1 073,60 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД. Д. Луспеник
Судді:І. Ю. Гулейков
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць
Р. А. Лідовець