Провадження №2-н/367/116/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2024 року місто Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Чернова О.В., перевіривши матеріали заяви Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне комунально-побутове підприємство «Теплокомунсервіс» звернулось до Ірпінського міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 01.02.2022 року по 31.10.2023 року у розмірі 11 747 грн. 56 коп., та сплаченої заявником суми судового збору в розмірі 248 грн. 10 коп..

Розглянувши заяву та надані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, суд встановив, що вказана заява не відповідає вимогам статті 163 ЦПК України.

Відповідно до положень частини 2 статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, крім іншого, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно пунктів 3,4 частини 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу також додаються і інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається, заявником не надано документів, які підтверджують обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги та із наданих доказів не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості також не долучено.

Так, в заяві про видачу судового наказу заявник зазначає, що ним надавались послуги з централізованого опалення будинку АДРЕСА_1 , в тому числі і квартирі АДРЕСА_2 , яка на праві спільної часткової власності належить боржникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Проте, до заяви не додано жодних доказів на підтвердження належності боржникам об`єкту нерухомості, за яким нараховано заборгованість (право власності, користування, тощо).

Із долученої до заяви про видачу судового наказу інформації з Державного реєстру речової прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що квартира АДРЕСА_3 , заборгованість за утримання якої просить стягнути заявник, на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З отриманої судом інформації від відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим за зазначеною в заяві про видачу судового наказу адресою не значиться.

Натомість, згідно з даними, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області, за адресою: АДРЕСА_4 значиться зареєстрованим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, із наданих документів не вбачається порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Окрім цього, дана заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України.

Враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», де зазначено, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржників на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення, та з урахуванням тієї обставини, що із заяви Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про видачу судового наказу не вбачається порушення права грошової вимоги, до заяви не додано документів, які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а сама заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, суд вважає необхідним відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165, 166, 167 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного комунально-побутового підприємства «Теплокомунсервіс» про видачу судового наказу про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.В. Чернова