ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/338/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №692/1015/23 Категорія: 302070000 Левченко Л.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачСіренко Ю.В.
суддівГончар Н.І., Фетісової Т.Л.
секретарЛюбченко Т.М.
позивачОСОБА_1
відповідачТовариство з обмеженою відповідальністю «Продсільпром»
особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року (у складі судді Левченко Л.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продсільпром» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обгрунтування своїх вимог вказувала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2022 року, їй належить земельна ділянка площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту. Зазначала, що відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, також відсутні будь-які інші обтяження щодо цієї земельної ділянки та відомості про право її оренди. Вказувала, що з невідомих причин дана земельна ділянка знаходиться в користуванні відповідача.

04.09.2023 вона зверталась з письмовою вимогою до відповідача не використовувати дану земельну ділянку, так як має намір використовувати її самостійно, на яку відповідь не отримала.

Наголошувала на тому, що відповідач порушує її права як власника земельної ділянки, при цьому посилалась на положення ст. 387 ЦК України та ст.212 ЗК України щодо витребування власником свого майна в особи, яка незаконно ним заволоділа та щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок.

В зв`язку з викладеним, просила суд усунути перешкоди в користуванні належною позивачу на праві приватної власності земельною ділянкою площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходяться в межах Остапівської сільської ради Драбівського (нині Золотоніського) району Черкаської області за межами населеного пункту, шляхом зобов`язання відповідача ТОВ «Продсільпром» повернути їй вказану земельну ділянку.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність підстав, на які вона посилалась, звертаючись до суду. Дії позивача, яка успадкувала у 2022 році спірну земельну ділянку та після спадкування протягом року з будь-якими позовними вимогами щодо договору оренди не зверталась, користувалась орендною платою, не є добросовісними.

Крім того, суд погодився з твердженнями відповідача про обрання позивачем неефективного способу захисту прав, які остання вважає порушеними.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що рішення винесене з неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Скаржник вказує, що суд допустив у рішенні протиріччя, оскільки зазначив, що використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, натомість, так і не дійшов висновку, з якого моменту договір оренди від 18.01.2017 набрав законної сили: з моменту його підписання, чи з часу державної реєстрації права оренди.

Звертає увагу, що державна реєстрація прав та їх обтяжень на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0234 незаконно була зареєстрована державним реєстратором виконавчого комітету Іркліївської сільської ради Золотоніського району Бабенко Л.В. 29.09.2023, після пред`явлення позову у цій справі.

На її скаргу до Міністерства юстиції України від 03.10.2023 на неправомірні дії державного реєстратора, 20.12.2023 отримала відповідь щодо результатів камеральної перевірки та Наказ першого заступника Міністра юстиції України від 30.11.2023 про застосування до державного реєстратора ОСОБА_2 відповідальності у виді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 14 днів.

Скаржник наголошує на тому, що відповідач, провівши державну реєстрацію права оренди земельної ділянки майже через 7 років після його укладення та два роки після смерті ОСОБА_3 , не мав наміру отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків, а тому на даний час незаконно користується земельною ділянкою, належною позивачу.

Вказує, що за життя батька укладений ним договір оренди землі не набрав чинності, а тому не має для неї будь-яких юридичних обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Продсільпром» - адвокат Татаринов О.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, мотивуючи тим, що апеляційна скарга не містить будь-яких обґрунтувань або тверджень неправильності висновків суду першої інстанції або невідповідності висновків суду нормам матеріального права.

Вказує, що скаржник не спростовує висновки суду, що договір не можна вважати неукладеним після його повного або часткового виконання сторонами. Тобто, договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та його підписання у встановленій простій формі, якщо інше не узгоджене між сторонами. Отже, суд встановив момент укладення договору оренди від 18.01.2017.

З приводу обставин встановлення договору укладеним, вважає обґрунтованим посилання суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17.

Звертає увагу, що позивач, вимагаючи усунення перешкод у користуванні майном шляхом повернення земельної ділянки та не висуваючи жодних вимог про скасування реєстрації права оренди земельної ділянки, обрав неефективний спосіб захисту прав, які вважає порушеними.

Крім того, наголошує, що позивачем не заперечується факт отримання ОСОБА_3 коштів в якості плати за оренду землі, та в 2022 році, коли позивач отримувала частину виплат за померлого ОСОБА_3 , остання не заперечувала проти їх виплати, не зверталась до відповідача за роз`ясненнями та/або з вимогою про повернення земельної ділянки у період з 04.10.2022 (часу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом) до 05.09.2023 (дати направлення кореспонденції відповідачу).

Вважає дії позивача, яка з 2022 року успадкувала спірну земельну ділянку недобросовісними.

Додатково підкреслює, що померлий ОСОБА_3 з моменту укладення договору та до смерті, з вимогами про скасування договору оренди землі не звертався та отримував орендну плату.

У відзиві, в обгрунтування своїх доводів щодо визначення договору укладеним, адвокат посилається на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 227/3760/19-ц.

Наголошує, що оскільки право оренди на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем, належним способом захисту, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, є визнання відсутнім права оренди, а не усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, позивачку та її представника, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Колегія суддів вважає, що рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року відповідає вказаним вимогам, з наступних підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 06.09.1980р.н. Митлашівською сільською радою Драбівського району Черкаської області, ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 .

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 6 від 30.01.2016р. вбачається, що ОСОБА_4 змінила прізвище після одруження на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 19.05.2004, виданого ВДРАЦС Драбівського РУЮ Черкаської області, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , виданого 01.06.2007р., ОСОБА_7 01.06.2007р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_9 .

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1525, виданого 04.10.2022р. приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюком О.В., спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дочка ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою Черкаська область, Золотоніський район, за межами населеного пункту, що відповідає відомостям у Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70230813 від 04.10.2022р.

Відповідно до даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 311601080 від 04.10.2022, право власності на земельну ділянку площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, зареєстровано 04.10.2022р. за ОСОБА_1 .

Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 22.09.2023р. датою державної реєстрації земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва вказано 01.02.2006р., форма власності приватна, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, не зареєстровано.

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 22.09.2023р. власником земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 вказана ОСОБА_1 , дата державної реєстрації права - 04.10.2022р., дата реєстрації документації з землеустрою 20.02.2003р.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №346650196 від 15.09.2023 власником земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234 вказана ОСОБА_1 , розмір частки -1, відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні, відомості про державну реєстрацію іпотеки та відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні.

Відповідно до копії Договору оренди землі № б/н від 18.01.2017р., він укладений в с.Остапівка Драбівського р-ну між орендодавцем ОСОБА_3 та орендарем ТОВ «Продсільпром». Предметом договору є строкове платне користування земельною ділянкою для вирощування с/г продукції, яка знаходиться в с. Остапівка, Драбівського р-ну, Черкаської області. Об`єктом оренди є 2 земельних ділянки загальною площею 7,5467 га, одна з яких має кадастровий номер :03:001:0234. Строк дії договору 15 років.

Відповідно до п. 40 договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Відповідно до п. 43 договору він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №350338200 від 13.10.2023, щодо нерухомого майна - земельної ділянки площею 3,7959 га, кадастровий номер :03:001:0234, наявний запис про інше речове право 51931300, право оренди земельної ділянки зареєстровано 27.09.2023р. на підставі договору оренди землі б/н від 18.01.2017р.

Згідно копії відомості розподілу заробітної плати ТОВ «Продсільпром» від 08.06.2017р. вбачається нарахування ОСОБА_3 коштів у сумі 23 198,28 грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 23.10.2018р. вбачається нарахування ОСОБА_3 коштів у сумі 34 798,00 грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Остапівка за 2019р. за № 8 вбачається нарахування ОСОБА_3 , кількість паїв 2, сума 24132,88 грн., які той отримав, про що свідчить підпис у відповідній графі.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 19.06.2020р. вбачається нарахування ОСОБА_3 коштів у сумі 29 132,87 грн. у якості заробітної плати.

Згідно копії відомості розподілу виплат ТОВ «Продсільпром» від 16.08.2021р. вбачається, що ОСОБА_3 кошти у сумі 29132,87 грн. переказано на банківську картку.

Згідно копії відомості на видачу коштів за оренду земельних часток (паїв) по ТОВ «Продсільпром» - с. Остапівка за 2022р. за № 52 та 53 вбачається, що за померлого ОСОБА_3 кошти було отримано гр. ОСОБА_1 у сумі 14799,63 та гр. ОСОБА_10 у сумі 14333,23грн., про що свідчить проставляння особистих підписів.

Такі встановлені судом обставини у справі.

Правове регулювання спірних правовідносин наступне.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 даної статті визначає перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, який не є вичерпним.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами першою-другою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками (частина перша статті 78 ЗК України).

Частиною першою статті 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України).

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як підставу звернення в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0234 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 жовтня 2022 року, відповідач користується спірною земельною ділянкою з невідомих їй причин, не повертає земельну ділянку на її вимогу, чим порушує її права, як власника земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недобросовісність поведінки з боку позивача, яка була обізнана з наявністю договору оренди земельної ділянки від 18.01.2017, який укладено між її батьком ОСОБА_3 та ТОВ «Продсільпром», у 2022 році за померлого батька отримувала від відповідача орендну плату за спірну земельну ділянку, вимог про визнання недійсним або оспорювання договору оренди з 04.10.2022, коли отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на дану земельну ділянку, не заявляла.

Крім того, суд обгрунтовано послався на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 по справі №357/8277/19, що договір є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, право оренди виникає з моменту його державної реєстрації. Натомість, у випадку якщо договір укладено після 01 січня 2013 року, як в даному випадку, то вимога про необхідність державної реєстрації договору оренди виключається, а державній реєстрації підлягає речове право - право оренди.

Також колегія суддів при вирішенні питання фактичного укладення договору враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц, відповідно до якої у разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація такого договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним, та може бути оспорюваним.

Враховуючи, що ТОВ «Продсільпром» користувалось спірною земельною ділянкою та сплачувало орендні платежі, орендодавець ОСОБА_3 за життя отримував орендні платежі, що не заперечувалось позивачем, в 2022 році ОСОБА_1 особисто отримала орендну плату за померлого батька, що свідчить про факт укладення договору оренди з 18.01.2017, строк дії якого не закінчено.

Крім того, відповідно до п. 40 Договору оренди від 18.01.2017, перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Отже, вказане свідчить про безпідставність тверджень скаржника щодо незаконності перебування земельної ділянки у відповідача та неповернення земельної ділянки на її письмову вимогу.

Натомість, в позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, крім відомостей про реєстрацію права власності за нею, відсутні відомості про реєстрацію іншого речового права, відсутні будь-які обтяження щодо спірної земельної ділянки.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити стосовно даної обставини наступне.

Так, відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічне положення наведене у ст. 6 Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент укладення договору.

Крім того, стаття 25 Закону України «Про оренду землі» 05.12.2019 була доповнена умовою, що орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди.

З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою.

Суд першої інстанції в рішенні зробив висновок, що використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього.

Однак, надалі допустив протиріччя, вказавши на безпідставність тверджень позивача про незаконність користування відповідачем земельною ділянкою, право оренди на яку було зареєстроване у 2023 році.

Враховуючи положення чинних норм закону, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин та є чинними на даний час, відповідач повинен був зареєструвати право оренди на спірну земельну ділянку, що останнім зроблено не було до 27.09.2023.

Тобто, 26.09.2023, на день звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду, була відсутня державна реєстрація права оренди ТОВ «Продсільпром» на спірну земельну ділянку.

Отже, підстав стверджувати про законність користування відповідачем спірною земельною ділянкою у суду не було, тому дане протиріччя підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

За обставинами справи, колегія суддів встановлює, що відповідач після укладення договору оренди від 18.01.2017, відповідно до вимог закону, повинен був зареєструвати право оренди, і тільки після цього використовувати земельну ділянку за призначенням.

Однак, негативні наслідки невиконання даної вимоги закону про державну реєстрацію права оренди, несе саме орендар, який не виконав такої вимоги, в той час як права орендодавця, в даному випадку ОСОБА_1 , як спадкоємця і нового власника спірної земельної ділянки, не порушуються.

Відтак, відсутні підстави для усунення порушень в користуванні земельною ділянкою власником, оскільки за наведених обставин справи будь-яких порушень законних прав ОСОБА_1 , як власника спірної земельної ділянки, немає.

Договір оренди землі від 18.01.2017, за яким передано спірну земельну ділянку ТОВ «Продсільпром» не оспорювався як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 , земельна ділянка передана орендарю в користування, сплачується орендна плата, що не заперечується скаржником, яка отримала сплату за померлого батька в 2022 році, тобто дії сторін договору ТОВ «Продсільпром», померлого ОСОБА_3 , а наразі ОСОБА_1 , як спадкоємиці та нової власниці земельної ділянки, свідчать про його укладеність 18.01.2017 та виникнення взаємних прав та обов`язків сторін.

З позовом про визнання договору оренди землі від 18.01.2017 недійсним чи його розірвання, ані ОСОБА_3 , ані ОСОБА_1 до суду не звертались.

Відсутність державної реєстрації права оренди відповідачем з моменту укладення договору по 27.09.2023 є невиконанням вимог закону, що могло мати негативні наслідки для орендаря, проте, дана обставина не свідчить про порушення законних прав позивача, за захистом яких остання звернулася до суду.

Твердження скаржника про незаконність дій державного реєстратора щодо проведення реєстрації права оренди земельної ділянки після спливу майже 7 років з дня укладення договору, колегія суддів відхиляє, оскільки дії реєстратора не є предметом позову у даній справі, а тому колегія суддів не входить в обговорення цих доводів скарги.

Інших доводів щодо незаконності або необгрунтованості рішення суду скаржником не наведено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року у даній справі слід залишити без змін, а подану позивачем апеляційну скаргу без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок суду щодо непогодження з твердженням позивача про незаконність користування відповідачем земельною ділянкою, що не впливає на законність та обґрунтованість рішення суду, та не є підставою для його скасування або зміни.

Враховуючи, що рішення суду залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення, судові витрати слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2023 року у даній справі залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду висновок суду щодо непогодження з твердженням позивача про незаконність користування відповідачем земельною ділянкою.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови виготовлено 06 березня 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді