справа № 197/746/23
провадження № 2/197/367/24
14 лютого 2024 року Широківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Леонідової О.В., за участі секретаря судового засідання Горлова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щ Широке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кларікс Рем 23" про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, -
У червні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кларікс Рем 23" з вимогою про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні.
Позивач до суду не з`явився, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, повторно повідомлений відповідно до ст. 128 ЦПК України за місцем реєстрації, про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило, відзив не подавався.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 12.09.2023 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлена ухвала від 14.02.2024.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
1 лютого 2021 року позивач був прийнятий слюсарем черговим та з ремонту устаткування 5 розряду на дільницю з ремонту обладнання, про що у трудовій книжці зроблено запис № 26 (а.с. 14). 23 червня 2021 року був переведений слюсарем черговим та з ремонту устаткування (поверхня) 5 розряду на дільницю по ремонту устаткування № 5, про що у трудовій книжці зроблено запис № 27 (а.с. 14). 18 квітня 2023 року відповідно до наказу № 1/18у був звільнений за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, про що у трудовій книжці було зроблено запис № 28 (а.с. 15).
Відповідно до розрахункового листа, наданого відповідачем, при звільненні позивачу була нарахована заробітна плата за квітень 2023 року: оклад по годинам - 1016,27 грн., доплата за нічні години - 76,22 грн., оплата понаднормових - 49,54 грн., доплата за особливі умови праці - 121,95 грн., компенсація відпустки - 4026,78 грн., всього - 5290,76. Після утримання обов`язкових платежів та зборів ця сума становить 4259,06 грн. (а.с. 16).
Відповідачем до розрахунку не було включено борг з заробітної плати за період з серпня 2022 року по березень 2023 року (включно), яка виплачувалася не в повному розмірі та борг з якої не було включено до розрахункового листа.
Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають спори, що виникають з трудових правовідносин.
Статтею ст.43 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на працю; на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці`визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
За змістом ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки`у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Виплата грошової компенсації за всі не використані працівником, що звільняється, дні щорічної відпустки, гарантована також ст.83 КЗпП України.
Нормою ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку, провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.
Згідно зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніш наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 зазначила, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено наступне.
Доказів на підтвердження повної сплати позивачу заробітної плати відповідач суду не надав, а тому суд керується доказами, які були надані позивачем.
Відповідачем до розрахунку не було включено борг з заробітної плати за період з липня 2022 року по березень 2023 року (включно), яка виплачувалася не в повному розмірі та борг з якої не було включено до розрахункового листа.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач від його сплати звільнений.
Керуючись нормою частини другої ст.430 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах всієї суми боргу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -
В решті позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кларікс Рем 23" на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).
Рішення суду в частині стягнення всієї суми заборгованості по заробітній платі допустити до негайного виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя О.В. Леонідова