Справа № 405/7065/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

за участю секретаря судового засідання : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить зняти арешт із 19/50 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку належить їй, що був накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, б/н від 23.06.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2009 року є спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з: 19/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_1 , належного спадкодавцю на підставі: договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори 31.07.1990 року за р. №2-2939, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 03.08.1990 року , записаного в реєстрову книгу за №5781/20. Бажаючи відчужити спадкове майно, вона звернулася до нотаріуса, який повідомив, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна містяться відомості про арешт нерухомого майна, а саме: будинку, адреса: АДРЕСА_1 . Підстава обтяження: постанова б/н ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (Н.М., Білі). Власник - ОСОБА_2 .

Накладення арешту на нерухоме майно порушує її права, а тому за захистом порушеного права змушена звертатись до суду та просить суд зняти арешт.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 19.12.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Інші учасники причини неявки суду не сповістили.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату,час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд, розташованого в АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.03.2009 року

Спадкове майно належало спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі: договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Першої кіровоградської державної нотаріальної контори 31.07.1990 року за р. №2-2939, зареєстрованого Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 03.08.1990 року , записаного в реєстрову книгу за №5781/20.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявна заборона на нерухоме майно, а саме: будинку, адреса: АДРЕСА_1 . Підстава обтяження: постанова б/н ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ленінським ВДВС Кіровоградського МУЮ (Н.М., Білі). Власник - ОСОБА_2 .

Листом №64218/30.22-25/4 від 18.09.2023 року Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницький Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження АСВП: НОМЕР_3 з примусового виконання ухвали №2-10656 від 30.04.2010 року виданої Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Перевіркою даних системою АСВП встановлено, що ухвалою для забезпечення позову №2-10656 від 30.04.2010 року виданою Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська накладено арешт на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або у інших осіб, а саме на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та грошових коштів , що обліковуються на рахунках ОСОБА_2 в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Станом на 15.09.2023 року ухвала про скасування заходів забезпечення позову на адресу відділу не надходила.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності має фундаментальним характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахування принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Отже, згідно статті 59 чинного Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону Україні: «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що накладеним арештом на нерухоме майно, порушуються права позивача ОСОБА_1 як власника, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт із 19/50 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, б/н від 23.06.2010 року.

Судові витрати по справі вважати фактично понесеними.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місце знаходження: 25000, м. Кропивницький, вул. Преображенська, 2, .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко