РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2024 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем 12 вересня 1992 року у Відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів (актовий запис №2255).

Позов мотивує тим, що сімейне життя між подружжям не склалось, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Спільного господарства подружжя не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення між ним та відповідачем неможливе, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача позов підтримав. Судові витрати просив залишити за позивачкою.

Позивачка надіслала до суду заяву, в якій просила позов задоволити, справу слухати за її вілсутності.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Тобто, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим Відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів (актовий запис №2255).

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе та суперечить інтересам подружжя.

У ході судового провадження примирення між сторонами не відбулось.

Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнала, оскільки примирення між сторонами є неможливим, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення позову.

Судові витрати залишити за позивачкою згідно із заявою її представника.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який укладений 12 вересня 1992 року у Відділі запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів (актовий запис №2255).

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.