Справа № 646/3465/20
№ провадження 2/646/244/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Тихоновської Г.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідача Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 646/3465/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом з урахуванням збільшення позовних вимог про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету України 1 206 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури, 29 660,62 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування та прокуратури. В обґрунтування позову зазначив, що слідчим відділом ХМУ ГУМВС України в Харківській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000297 від 12.08.2015 р. 25.08.2015 р. його повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України. 31.08.2015 р. ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова до нього застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. 28.01.2016 р. позивачу вручено обвинувальний акт, який разом з реєстром матеріалів досудового розслідування направлений до Червонозаводського районного суду м. Харкова. Ухвалами Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 р. та 27.03.2017 р. обвинувальний акт повернуто прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону. 18.01.2018 р. ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт повернуто прокурору, але вказана ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.05.2018 р. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 р. обвинувальний акт повернуто прокурору прокуратури Харківської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК України. 24.10.2018 р. постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні позивача складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України. Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що він незаконно був притягнутий до кримінальної відповідальності, а тому має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу досудового розслідування та прокуратури на підставі статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів, досудового розслідування, прокуратури і суду». Незаконне повідомлення про підозру, а потім пред`явлення обвинувачення позначилось на всіх сферах життя позивача, супроводжувалося усвідомленням надзвичайної серйозності життєвих ускладнень, мало для нього та для його родини стресові наслідки, підірвало стан здоров`я, докорінно змінило нормальний, звичний для нього душевний стан, внесло повну невизначеність щодо майбутнього. Все своє життя, значні емоційні ресурси протягом тривалого періоду часу позивач змушений був підпорядковувати відстоюванню справедливості, доведенню своєї невинуватості. Позивач був позбавлений можливості вільно пересуватись за власним вибором та планувати власний час, адже до нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, чим було принижено його людську гідність та порушене одне з основоположних прав людини - на свободу та особисту недоторканість. Через здійснення кримінального переслідування була завдана непоправна шкода ділової репутації позивачу, який є кандидатом технічних наук, академіком в Академії технологічних наук України, нагороджений численними грамотами, подяками у кількості близько 47 та має загальний стаж роботи близько 48 років, серед яких 31 рік - на керівних посадах, зокрема, у Зміївській ДРЕС ВЕО «Харківобленерго», АК «Харківобленерго», Бурштинській ТЕС ВАТ «Західенерго», Дочірньому підприємстві «Черкаська ТЕЦ» ВАТ «Черкаське хімволокно», ВАТ «Державна енергогенеруюча компанія «Центренегро», ВАТ «Західенерго» ДП «Вугілля України», Північній електроенергетичній системі, Відокремленому підрозділі «Північна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго». Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності безпосередньо вплинуло на подальше кар`єрне зростання позивача. Протягом майже 3-х років поспіль, а саме з моменту повідомлення про підозру (25 серпня 2015 року) до моменту закриття кримінального провадження (24 жовтня 2018 року), позивач, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , змушений був приїжджати до міста Харкова на численні виклики слідчого для проведення слідчих дій, вручення процесуальних документів, подавати велику кількість клопотань, скарг слідчому судді, бути присутнім на усіх судових засідання як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, ознайомлюватися з 17 томами кримінального провадження. У зв`язку з цим, позивач змушений був витрачати грошові кошти на придбання пального. Розмір понесених витрат та підтверджених відповідними квитанціями становить 29 663,62 гривень.

Ухвалою суду від 15.06.2020 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.04.2021 р. призначено судову психологічну експертизу.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Червонозаводським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Ленінським районним судом м. Полтави.

Надалі розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17 листопада 2022 року «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23 листопада 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 року.

Ухвалою суду від 08.06.2023 р. прийнято цивільну справу до провадження суддею Янцовською Т.М.

Ухвалою суду від 15.02.2022 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові.

У судовому засіданні представник відповідача Харківської обласної прокуратури Штефан Є.О. позовні вимоги не визнав, зазначив, що дійсно позивач має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями органу досудового розслідування в порядку, визначеному законом, але в розмірі, що не перевищує одного мінімального розміру заробітної плати за місяць. Відшкодування моральної шкоди провадиться лише у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Матеріали справи не містять жодних даних, які б свідчили про причинний зв`язок між зазначеними позивачем ОСОБА_1 діями чи бездіяльністю відповідачів або третіх осіб та шкідливими наслідками. Таким, чином будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів про спричинення моральної шкоди позивачем не надано, а позовні вимоги ґрунтуються лише на припущеннях самого позивача.

Представники відповідачів Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області подано заяву про розгляд справи за його відсутності, у відповідності до ст. 178 ЦПК України 06.07.2020 р. подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та не погоджується з викладеними твердженнями у позовній заяві, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів щодо необхідності стягнення на його користь моральної шкоди у сумі, що значно перевищує встановлений законом розмір відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позовній заяві, не надавши належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та, відповідно, розмір її компенсації.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України 22.06.2023 р. представником відповідача Державної казначейської служби подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України. Оскільки, Казначейство жодної шкоди позивачу не заподіювало, у правовідносини з ним не вступало, тому не може нести відповідальність за можливу шкоду, заподіяну позивачеві стверджуваними незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О., перевіривши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 25.08.2015 р. в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000297 від 12.08.2015 р. ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 31.08.2015 р. в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 відмовлено, застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього на два місяці з дня винесення ухвали обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

28.01.2016 р. прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000297 від 12.08.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 р. обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000297 від 12 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191, ч.3 ст.191, ч.5 ст.191 КК України, повернуто прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.03.2017 р. обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000297 від 12 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, повернуто прокурору для приведення його у відповідність вимогам закону.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000297 від 12 серпня 2015 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.05.2018 р. ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 р. відносно ОСОБА_1 скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000297 від 12 серпня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків та виконання вимого КПК України.

24.10.2018 р. постановою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області кримінальне провадження № 0000297 від 12.08.2015 р. стосовно ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 601389 від 16.03.2011 р. ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності безстроково з 01.03.2011 р.

З трудової книжки НОМЕР_1 убачається, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ВП «Північна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на посаді заступника головного інженера з протиаварійної роботи й технічного нагляду, звільнений 20.11.2017 р. в зв`язку зі скороченням штату на підставі п. 1ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до висновку експерта № 11884 за результатами проведення судово-психологічної експертизи, складеного 28.04.2023 р., ситуація, що досліджується за справою була для ОСОБА_1 психотравмувальною, обумовила виникнення змін у його житті та призвела до руйнування звичного стереотипу його життєдіяльності, невизначеності перед майбутнім, обмеження можливості планувати та реалізувати за власним волевиявленням значиму для нього діяльність, порушення свободи в організації свого життя, обмеження соціального функціонування та порушила можливості підтримувати значимі для нього соціальні зв`язки. ОСОБА_1 внаслідок психотравмувальної ситуації, що досліджується за справою, завдані душевні страждання (моральна шкода). Орієнтовний (можливий) розмір грошової компенсації за завдані душевні страждання (моральну шкоду) ОСОБА_1 може складати 180 МЗП (мінімальних заробітних плат) в Україні, прийнятій на момент винесення відповідного рішення суду.

Позивачем ОСОБА_1 надано копії чеків на придбання пального на загальну суму 29666,82 гривні за період 2015-2018 р.р.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, при цьому обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

В судовому засіданні встановлено, що не оспорюється відповідачами - Головним управлінням Національної поліції в Харківській області, Харківською обласною прокуратурою, держави України в особі Державної казначейської служби, що ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні № 0000297 від 12.08.2015 р., 24.10.2018 р. постановою прокурора закрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_1 зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінальних правопорушень.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За приписами частини першої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Частинами другою, третьою статті 13 вищезазначеного закону передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду у постанові від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір її відшкодування визначає суд в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Факт спричинення позивачу моральних і фізичних страждань органом досудового розслідування та прокуратурою знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

Посилання представника Харківської обласної прокуратури щодо не доведення позивачем факту завдання йому моральної шкоди, відсутності причинного зв`язку між зазначеними позивачем ОСОБА_1 діями чи бездіяльністю відповідачів та шкідливими наслідками, є необґрунтованими, оскільки сам факт закриття кримінальної справи у зв`язку з відсутністю складу злочину є підставою для відшкодування такій особі моральної шкоди.

Звинувачення ОСОБА_1 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 5 ст. 191 КК України, перебування його під слідством та судом внесло негативні зміни у його соціальне функціонування, створило перешкоди для реалізації звичного (оптимального) соціального функціонування ОСОБА_1 як особистості, викликало порушення усталеного перебігу його життя, життєвих планів та перспектив, внесло негативні зміни у емоційний стан та душевний комфорт. Притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 обумовило виникнення змін у його житті та призвело до руйнування звичного стереотипу його життєдіяльності, невизначеності перед майбутнім, обмеження можливості планувати та реалізувати за власним волевиявленням значиму для нього діяльність, порушення свободи в організації свого життя, обмеження соціального функціонування та порушило можливості підтримувати значимі для нього соціальні зв`язки. Позивач ОСОБА_1 докладав додаткові зусилля для пристосування до негативних змін у житті. Вищевказане призвело до ускладнень у збереженні психологічного комфорту, що зумовило виникнення у ОСОБА_1 негативних, руйнуючих його особистість переживань та викликало у нього душевні (моральні) страждання.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мінімальний розмір відшкодування не може бути меншим 269800 гривень (3 роки 2 місяці х 7100 гривень розмір мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення судом).

Законодавством встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Проте збільшення такого розміру має бути належним чином обґрунтовано.

Вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

Відповідно до висновку експерта № 11884 за результатами проведення судово-психологічної експертизи, складеного 28.04.2023 р. орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 складає 180 розмірів мінімальної заробітної плати на час ухвалення рішення судом.

Суд враховує, що визначений експертом розмір є орієнтовно-рекомендованим розміром компенсації моральної шкоди.

Разом із цим, суд при визначенні розміру відшкодування позивачу моральної шкоди враховує принципи розумності, виваженості та справедливості, обсяг заподіяної шкоди, глибини та тривалості моральних страждань, тривалості перебування під слідством і судом позивача ОСОБА_1 .

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.

Подібні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19) та постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 754/8730/19 (провадження № 61-9673св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 295/13971/20 (провадження № 61-10849св21), від 29 вересня 2021 року у справі № 607/16567/20 (провадження № 61-9023св21) й інших.

Суд, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме суд вважає необхідним стягнути з держави моральну шкоду у розмірі 500000 гривень. Суд вважає визначений розмір морального відшкодування відповідатиме засадам розумності та справедливості.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь 29 660,62 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з прибуттям до органу досудового розслідування, прокуратури та суду під час перебування його під слідством і судом, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, з витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження, - це витрати обвинуваченого, підозрюваного, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його захисника, представника потерпілого, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, найманням житла, виплатою добових (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також втрачений заробіток чи витрати у зв`язку із відривом від звичайних занять.

Але, надавши копії чеків на придбання пального на загальну суму 29666,82 гривні за період 2015-2018 р.р., позивач не довів, що наведені витрати пов`язані саме із прибуттям його до місця досудового розслідування або судового провадження.

Таким чином, у задоволенні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення 29 660,62 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити.

Щодо вимог позивача про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів державного бюджету моральної шкоди, суд зазначає натупне.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема. і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161гс18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316цс19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19)).

Відповідно до пункту 4 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача у разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 07 жовтня 2020 року у справі № 569/12383/17 (провадження № 61-12864св19), від 08 вересня 2021 року у справі № 751/7182/19 (провадження № 61-12426св20).

Таким чином, кошти на відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, Постановою пленуму Верховного Суду від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Харківської обласної прокуратури, держави України в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 500000 гривень, витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 18019,05 гривень.

В іншій частині позовних вимог у задоволені відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення оголошено 15.02.2024 року.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ,

відповідач Харківська обласна прокуратура, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, ,

відповідач - Державна казначейська служба України, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, .

Суддя: Т.М. Янцовська