УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/2387/23

12 лютого 2024 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 17.10.2023 по справі № 348/2387/23,-

УСТАНОВИВ:

АТ «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 2390 грн. 98 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

17.10.2023 Надвірнянським районним судом винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз» 2390 грн. 98 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.04.2023 по 31.08.2023, та 268 грн. 40 коп. судових витрат.

08.02.2024 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що судовий наказ від 17.10.2023, винесений щодо ОСОБА_2 , підлягає скасуванню.

Зокрема, не заперечуючи наявність відносин між його довірителем ОСОБА_2 та ТОВ «Івано-Франківськгаз» з розподілу природного газу, зазначає, що представником стягувана суду надано копію заяви приєднання, в якій вказано що заява підписана ОСОБА_4 . Однак будь-яких документів про те, що вона уповноважена підписувати вказаний документ, представником стягувача суду не надано.

Щодо документально підтвердженого споживання природного газу споживачем, який надано суду представником стягувана (інформація про використання природного газу споживачем (п. 4 додатків до заяви про видачу судового наказу), зазначає, що згідно п. 4.4. Договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів: -за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних оператора газотранспортної системи та доведені споживачу оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу; -або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Відповідно до п. 5.2. Типового договору розподілу природного газу, що затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу).

У вказаному документі, поданому до суду, не вказано дані комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, а додана заява-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (додаток № 1 до договору) підписана не уповноваженою особою.

Крім того документ підготовлено особою, не уповноваженою на підготовку таких документів, оскільки вона не є представником оператора ГРМ ТОВ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ», та містить ознаки підробки.

Окрім цього, в порушення пп. 3 п. 7.3 договору, оператор ГРМ (ТОВ «Івано-Франківськгаз»), незважаючи на його вимоги, не надав йому письмову форму цього договору, завірену печаткою постачальника.

Також зазначає, що ОСОБА_2 14.06.2023 до ТОВ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз»: м. Івано-Франківськ, вул. Ленкавського 20, направлялася претензія щодо необґрунтованості проведення розрахунків з використанням завідомо неправдивого документу, в результаті якого збільшилася плата за розподіл (доставку) природнього газу у 2023 року

Однак станом на 31.01.2024 відповіді на претензію від 14.06.2023 не отримано.

Також зазначає, що оператор ГРМ (ТОВ «Івано-Франківськгаз») в порушення вимог не інформував споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік.

Крім того постачальник (ТОВ «Івано-Франківськгаз») в порушення положень розділу IX договору щодо порядку вирішення спорів, не намагався вирішити всі спори та розбіжності стосовно виконання умов цього договору шляхом переговорів.

Щодо розрахунку за надану послугу з розподілу природного газу зазначає, що не заперечуючи можливу наявну заборгованість за послугу з розподілу природного газу, неможливо погодитися із сумою, яка вказана в судовому наказі, оскільки суду не були надані документи, які достовірно підтверджують вказану заборгованість.

Доказами, що підтверджують необґрунтованість вимог стягувача та правомірність скасування судового наказу є ненадання суду документів, які безперечно доводять наявність боргу, достовірно підтверджують вказану заборгованість, підтверджують відсутність ознак спору та можливість прийняття рішення у відсутності стягувача і боржника.

Щодо строку подання заяви про скасування судового наказу зазначає, що копію судового наказу від 17.10.2023, та копії заяви про видачу судового наказу з додатками він, як представник ОСОБА_2 , отримав особисто в Надвінянському районному суді 25.01.2024. Тому вважає, що строк на подання заяви про скасування судового наказу ним пропущено з поважних причин.

Також просить стягнути з ТОВ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі 151,40 грн.

Суддя, вивчивши матеріали справи та подану заяву, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За змістом ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2023 АТ «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 2390 грн. 98 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу.

17.10.2023 Надвірнянським районним судом винесено судовий наказ, згідно якого присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз» 2390 грн. 98 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.04.2023 по 31.08.2023, та 268 грн. 40 коп. судового збору. Копію наказу та копію заяви з додатками 18.10.2023 направлено боржнику ОСОБА_2 рекомендованою кореспонденцію.

08.02.2024 ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу від 17.10.2023.

Як вбачається зі змісту заяви, заявник заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі. Зокрема зазначає, що представником стягувана суду надано копію заяви приєднання, в якій вказано що заява підписана ОСОБА_4 . Однак будь-яких документів про те, що вона уповноважена підписувати вказаний документ, представником стягувача суду не надано. Також зазначає, що оператор ГРМ (ТОВ «Івано-Франківськгаз») в порушення вимог не інформував споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік. Крім того заявник не погоджується із сумою, яка вказана в судовому наказі, оскільки суду не були надані документи, які достовірно підтверджують вказану заборгованість.

Вказані заявником обставини є підставою для скасування судового наказу.

Пункт 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення статті, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У п. 9 вказаної постанови зазначається, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором). Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Наказне провадження є безспірним, тобто в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, котрі мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право. При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд перевіряти наявні матеріали справи, а тому відповідна заява є безумовною підставою для скасування судового наказу.

Суд зазначає, що заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про скасування судового наказу подана з дотриманням вимог ст. 170 ЦПК України, в заяві зазначено про повну необґрунтованість вимог стягувача.

Підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Щодо строку подання заяви про скасування судового наказу суд зазначає наступне.

Строк для подання заяви про скасування судового наказу визначений ч. 1 ст. 170 ЦПК України, з якої вбачається, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Згідно ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 ЦПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.

Як вбачається з поданої заяви та матеріалів справи, копію судового наказу від 17.10.2023, та копії заяви про видачу судового наказу з додатками ОСОБА_1 , як представник ОСОБА_2 , отримав особисто в Надвінянському районному суді Івано-Франківської області 25.01.2024, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 25.01.2024 з відміткою про отримання копії судового наказу.

При цьому матеріли справи не містять даних про дату фактичного отримання боржником копії судового наказу та заяви з додатками в інший термін, згідно довідки про причини повернення поштового відправлення від 28.10.2023 вбачається, що конверт із вмістом не було вручено адресату з причин: адресат відсутній за вказаною адресою (за кордоном).

Враховуючи наведене суд бере до уваги пояснення заявника про отримання копії оскаржуваного судового наказу 25.01.2024. Як вбачається з матеріалів справи, за захистом своїх прав представник боржника звернувся в суд 08.02.2024 шляхом подання позовної заяви до канцелярії суду, що підтверджується відповідним штампом реєстрації вхідної кореспонденції.

Таким чином суд приходить до висновку, що строк подання заяви про скасування судового наказу ОСОБА_2 та його представником ОСОБА_1 пропущено з поважних причин, тому такий строк підлягає поновленню.

На підставі наведеного суддя дійшов висновку, що заява про скасування судового наказу підставна та підлягає до задоволення.

При цьому необхідно роз`яснити стягувачу, що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим у задоволенні вимог заяви про стягнення судового збору необхідно відмовити, так як процесуальним законом не передбачено відшкодування боржнику судових витрат у виді судового збору, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу. Тобто відсутні правові підстави покладення обов`язку повернення судового збору на особу, яка подавала заяву про видачу судового наказу.

З врахуванням вищенаведеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 258, 260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 17.10.2023 по справі № 348/2387/23 задовільнити.

Судовий наказ від 17.10.2023, виданий по справі № 348/2387/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз» 2390 грн. 98 коп. заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.04.2023 по 31.08.2023, та 268 грн. 40 коп. судового збору скасувати.

Роз`яснити стягувачу АТ «Оператор газорозподільчої системи «Івано-Франківськгаз», що вони мають право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

У задоволенні вимог заяви про стягнення судового збору відмовити.

Копію ухвали направити стягувачу та заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Міськевич О.Я.