ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5331/23 Головуючий суддя І інстанції Мельникова І. Д.
Провадження № 22-ц/818/622/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що виникають із сімейних відносин, з них
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі суддів судової колегії судової палати у цивільних справах :

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року у справі № 643/5331/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05.09.2023 р. вищевказану цивільну справу передано до Московського районного суду м. Харкова для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 05 жовтня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та передати справу до Московського районного суду м. Харкова.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що суд першої інстанції при розгляді справи не врахував того, що на його утриманні знаходяться неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дружина проживає за адресою АДРЕСА_1 поруч, тому він звернувся до Московського районного суду м.Харкова. Вказав, що йому 62 роки, він є пенсіонером, та за станом здоров`я він не зможе приймати участь у судових засіданнях Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

Учасники справи наданим процесуальним законом правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористались.

За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 379 ЦПК України:

1. Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала суду першої інстанції не відповідає, з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (ч. 6 ст. 187 ЦПК України).

Приписами ч. 8 ст. 187 ЦПК України передбачено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У відповідності до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, зазначивши про те, що відповідачка разом з дітьми мешкає за адресою у м. Харкові в межах територіальної юрисдикції вказаного суду першої інстанції (а.с. 2-3).

Згідно листа Міністерства соціальної політики України №11310/0/2-23/19 від 01.08.2023 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , взята на облік з 03.02.2015 року як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . 12.12.2018 року особу знято з обліку, довідку скасовано. Згідно цього ж листа зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 (а.с.28).

Московський районний суд м. Харкова передає справу на розгляд іншому суду, вважаючи, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, посиланням на норму п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України.

Однак такий висновок суду є передчасний, порушує вказану норму цивільного процесуального права та не відповідає завданню цивільного судочинства, яка визначена у ст. 2 ЦПК України. Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо:

справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Однак, суд першої інстанції при застосуванні вказаної норми цивільного процесуального права не звернув уваги, що відповідачка у даному випадку є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрована адреса постійного місця проживання її є на тимчасово окупованій території України, тому з огляду на те, що відповідачка у зв`язку з цим змінила своє постійне місце проживання, справа за відсутності у суду інших відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки має розглядатися відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України - за останнім відомим суду зареєстрованим місцем її проживання, яке перебуває в межах територіальної юрисдикції Московського районного суду м. Харкова, а не у Першотравенському міському суді Дніпропетровської області, як помилково вирішив суд першої інстанції в оскарженій ухвалі.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Аналізуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов пред`явлений ОСОБА_1 , не підсудний Московському районному суду м. Харкова, наведені з цього приводу доводи скарги знайшли своє підтвердження в матеріалах позову та спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив та неправильно застосував норми процесуального права, то відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду питання про відкриття провадження до того ж суду першої інстанції.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо розподілу судового збору за розгляд апеляційної скарги не вирішується

Керуючись ст. ст. 259, 368, 369 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2023 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей направити до Московського районного суду м. Харкова для продовження розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 січня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.