Справа № 216/1059/24
провадження 2-з/216/11/24
УХВАЛА

іменем України

про забезпечення позову

16 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю

секретаря судового засідання Максименко А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін заяву позивача ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРІУМ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

14 лютого 2024 року представник позивача звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРІУМ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою надійшла заява про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення грошових коштів, які стягуються на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Данич О.Ф. №26740 від 16.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СУПЕРІУМ» суми заборгованості у розмірі 24164,16 грн. у виконавчому провадженні №68594236 від 10.02.2022 відкритого на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України суд, залежно від обставин справи, пояснень сторін та доказів може призначити розгляд заяви про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін, або розглянути заяву без явки сторін, тому суд, враховуючи заяву позивача про розгляд даної заяви без його участі, вважає, що відсутність учасників процесу не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд, вивчивши матеріали заяви, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги заявника та її представника про забезпечення позову підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 6 частини 1 статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому ухвалою про забезпечення позову суд не може вирішувати спір по суті.

Відповідно до змісту Рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування вимог представник позивача посилається на те, що у випадку задоволення позову і визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню, виконання такого судового рішення буде істотно ускладненим. Так само буде ускладненим ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду з позовом. Захист права позивача виявиться неефективним, якщо на момент задоволення позову такий виконавчий напис буде повністю або частково виконаним. Повернення у такому випадку стягнутого за виконавчим написом створить для позивача додаткові складнощі.

Приймаючи до уваги, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, а також те, що вжитий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами і має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Що стосується застосування вимог статті 154 ЦПК України, слід зазначити, що суду не надано доказів та не встановлено на даний момент наявність підстав, передбачених п. 1, 2 ч. 3 ст. 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРІУМ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "СУПЕРІУМ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченка Андрія Сергійовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення грошових коштів, які стягуються на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Данич О.Ф. №26740 від 16.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СУПЕРІУМ» суми заборгованості у розмірі 24164,16 грн. у виконавчому провадженні №68594236 від 10.02.2022 відкритого на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області.

Зустрічне забезпечення не застосовується.

Копію ухвали для негайного виконання направити приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Куземчуку Андрію Сергійовичу.

Копію ухвалу для відому направити учасникам справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження цієї ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ