У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.

за участю секретаря судового засідання Петришина Н.А.

представника скаржника ОСОБА_1

представника органу ДВС Белякова М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, стягувач ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в:

Представник скаржника адвокат Рябов Дмитро Сергійович, що діє в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, стягувач ОСОБА_3 , в якій просив:

- визнати бездіяльність головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області Белякова Максима Ігоровича, яка полягає у невиконанні клопотання від 08 грудня 2023 року про скасування арешту банківського рахунку ІВАМ НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПГІ: НОМЕР_2 ) протиправною;

- зобов`язати головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатської області Белякова Максима Ігоровича скасувати арешт банківського рахунку ІВАN НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В обґрунтування скарги зазначає, що 19 квітня 2019 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Беляковим Максимом Ігоровичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58953889 у зв`язку із примусовим виконанням виконавчого листа № 308/3734/18, виданого 16.04.2019 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення ними повноліття.

У межах даного виконавчого провадження було здійснено арешт банківського рахунку боржника НОМЕР_3 , відкритого у АТ "Ощадбанк".

Відповідно до довідки від 15 листопада 2023 року № 5025, виданої військовою частиною НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_4 та отримує грошове забезпечення на ІВАN НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк».

Зазначає, що 12 липня 2023 року у межах даного виконавчого провадження було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої із грошового забезпечення боржника, як військовослужбовця, здійснюється утримання у розмірі 50 %.

Відповідно до довідки від 18 грудня 2023 року № 5345 військовою частиною за місцем проходження служби боржника здійснюється відрахування по сплаті аліментів, тому оскільки здійснюються відрахування із доходів боржника, відсутні підстави для арешту його банківського рахунку, який призначений для виплати заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовця).

Відтак вважає, що оскільки відбувається стягнення із заробітної плати (грошової винагороди військовослужбовця) боржника, то дії державного виконавця щодо арешту банківського рахунку, який призначений для виплати грошового забезпечення військовослужбовця, є незаконними, тому такий арешт підлягає скасуванню.

08 грудня 2023 року на електронну адресу Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області було надіслано клопотання про скасування арешту банківського рахунку ІВАN НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), оскільки вказаний рахунок призначений для виплати грошового забезпечення військовослужбовця, яке є його заробітною платою, а отже він має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Звертає увагу, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Клопотання було надіслано 08 грудня 2023 року (п`ятниця), тому вказаний арешт державний виконавець був зобов`язаний зняти не пізніше 12 грудня 2023 року.

Зазначає, що письмової відповіді на дане клопотання не було отримано, а оскільки арешт із банківського рахунку державний виконавець повинен був скасувати 12 грудня 2023 року, то скарга може бути подана до суду до 22 грудня 2023 року включно.

Враховуючи все вищенаведене, вважає зазначену бездіяльність державного виконавця протиправною, а відтак такою, що порушує права скаржника.

Також представником позивача подано заяву відповідно до ст. 10 та ст. 49 ЦПК України, яка надійшла на адресу суду 29.12.2023, в якій просив розглянути скаргу до органу ДВС не з приводу бездіяльності державного виконавця, яка полягала у не скасуванні арешту із банківського рахунку боржника, а з приводу відмови у знятті арешту із банківського рахунку боржника, який призначений для виплати заробітної плати (грошового забезпечення військовослужбовця).

В обґрунтування уточнених вимог скарги вказав, що оскільки письмової відповіді щодо клопотання від 08.12.2023 про скасування арешту із банківського рахунку боржника від державного виконавця на момент подання скарги ним отримано не було, то з метою не пропущення строків на подання скарги на дії органу ДВС, скарга була пред`явлена саме на бездіяльність державного виконавця.

Проте 21.12.2023 ним на електронну пошту було отримано відповідь на клопотання від 08.12.2023, оформлену листом від 19.12.2023 №8-58953889/23, яким було відмовлено у знятті даного арешту та вказано, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

В зв`язку з вищенаведеним і звернувся із даною заявою та просить уточнити пункт 1 поданої скарги, а саме визнати неправомірною відмову Головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Белякова Максима Ігоровича у скасуванні арешту банківського рахунку ІВАN НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Ухвалою суду від 27.12.2023 було відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, стягувач ОСОБА_3 , призначено судовий розгляд та витребувано в Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській областіналежним чином та якості завірені копії матеріалів виконавчого провадження №58953889 та розрахунок заборгованості по даному виконавчому провадженню, із зазначенням інформації про внесення коштів, за рахунок яких здійснюється погашення заборгованості за аліментами.

05.01.2024 Ужгородським відділом державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області подано відзив на скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що 19.04.2019 на виконання до Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов виконавчий лист № 308/3734/18, виданий 16.04.2019 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про: стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гри. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення ними повноліття.

Відомості по виконавчому провадженні занесені до Автоматизованої системи виконавчого провадження за № 58953889.

19.04.2019 державним виконавцем керуючись ст.ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

14.08.2023 державним виконавцем керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів боржника, яку шляхом накладення КЕП надіслано до 22 банків, що підключені до системи Автоматизованого арешту коштів боржників.

Зазначив, що виконуючи рішення суду виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Звернув увагу, що обслуговуючий банк не повідомив виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та прийняв постанову до виконання, відтак можна зробити висновок, що на даному рахунку містяться кошти, накладати арешт на які не заборонено законом, окрім того зазначив, що представником скаржника надана довідка не обслуговуючого банку, а з військової частини НОМЕР_4 від 15.11.2023 за вих. №5025, згідно якої рахунок IBAN НОМЕР_6 , відкритий в AT «ОЩАДБАНК», використовується для отримання боржником грошового забезпечення, проте ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» чітко вказує, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

Також зазначає, що представником скаржника не була надана інформація (довідка) про рух коштів на розрахунковому рахунку боржника у обслуговуючого банку.

Відповідно до пункту 68 V розділу «Порядок відкриття поточних рахунків фізичним особам для власних потреб» Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління НБУ 12.11.2003 року №492 (в чинній редакції) банк відкриває поточні рахунки фізичним особам для здійснення деяких видів виплат (заробітної плати, дивідендів, стипендій, пенсій, соціальної допомоги, повернення надлишково сплачених сум, інших виплат) за зверненням суб`єкта господарювання, який укладає з банком договір про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб.

Відповідно до пункту 69 цієї Інструкції банк відкриває фізичній особі окремий поточний рахунок для зарахування виключно заробітної плати, стипендії, пенсії, соціальної допомоги та інших передбачених законодавством України соціальних виплат 3/ порядку, визначеному в пункті 62 розділу V цієї Інструкції.

Зазначає, що рахунки, на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання, не є такими рахунками, вказані рахунки є звичайними поточними рахунками та банківське законодавство-не містить визначення такого виду рахунків як «зарплатний», що у свою чергу дає підстави для висновку про відсутність обмежень для накладення арешту на кошти на таких рахунках.

Крім того, окремо зазначив, що 06.11.2023 скаржник звернувся до відділу із заявою про визначення поточного рахунку IBAN НОМЕР_6 , відкритого в AT «ОЩАДБАНК» для здійснення видаткових операцій в порядку пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», розділу XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень, внаслідок чого державним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, якою постановлено визначити для боржника - фізичної особи поточний рахунок НОМЕР_6 , відкритий у Філія - Закарпатське обласне управління AT "Ощадбанк", для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточногокалендарного року та скерована до АТ «ОЩАДБАНК» для виконання, відтак можна зробити висновок, що особа не позбавлена права на отримання винагороди за працю.

Додатково звернув увагу, що за весь період перебування вищезазначеного виконавчого листа на примусовому виконанні у відділі (майже 5 років) у боржника жодного разу не була відсутня заборгованість по сплаті аліментів, з чого можна зробити висновок, що він є злісним неплатником, станом на 01.01.2024 року заборгованість, до сплаті аліментів складає 179 645,22 грн., тобто заборгованість по сплаті аліментів на даний момент перевищує суму відповідних платежів за З роки.

В судовому засідання представник скаржника заявлені в скарзі вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судовому засіданні представник органу ДВС підтримав позицію, викладену у поданому відзиві на скаргу, зазначив, що матеріалами виконавчого провадження відомості, наведені у відзиві підтверджуються, просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, на виконанні в Ужгородського відділу Державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження ВП №58953889 з примусового виконання виконавчого листа №308/3734/18, виданого 16.04.2019 Ужгородським міськрайонним судом щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення ними повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів відносно ОСОБА_2 №8-58953889/21 станом на 01.01.2024 заборгованість по сплаті аліментів складає 179 045,22 грн. Додатково державним виконавцем на боржника накладено штрафи:

- 01.05.2018 у розмірі 20%, що складає 10 133,32 грн.;

- 01.09.2020 у розмірі 20%, що складає 19 523,62 грн.;

- 01.07.2021 - у розмірі 20%, що складає 28.832,47 грн.;

- 01.08.2022 - у розмірі 20%, що складає 38 832,47 грн.

12.07.2023 в межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_7 , а саме зобов`язано військову частину здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 215 406,95 грн., а далі у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

На підставі вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 14.08.2023 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_2 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 215 406,95 грн. Зазначену постанову шляхом накладення КЕП надіслано до 22 банків, що підключені до системи Автоматизованого арешту коштів боржників.

06.11.2023 скаржник звернувся до відділу ДВС із заявою про визначення поточного рахунку IBAN НОМЕР_6 , відкритого в AT «ОЩАДБАНК» для здійснення видаткових операцій в порядку пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», розділу XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень.

13.11.2023 державним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, якою постановлено визначити для боржника - фізичної особи поточний рахунок НОМЕР_6 , відкритий у Філія - Закарпатське обласне управління AT "Ощадбанк", для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточногокалендарного року. Постанова скерована до АТ «ОЩАДБАНК» для виконання.

08 грудня 2023 року представником скаржника на електронну адресу Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі Закарпатської області було надіслано клопотання про скасування арешту банківського рахунку ІВАN НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

В матеріалах виконавчого провадження міститься відповідь органу ДВС від 19.12.2023 №8-58953889/23 на клопотання представника скаржника про скасування арешту, в якій повідомлялось про відсутність законних підстав для зняття арешту. Згідно інформації, що міститься у відзиві, вищевказана відповідь надіслана на електронну пошту представника скаржника 21.12.2023.

20.12.2023 представник скаржника Рябов Д.С. засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Ужгородського міськрайонного суду скаргу на бездіяльність державного виконавця в порядку статті 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, суд дійшов висновку, що скарга на бездіяльність державного виконавця подана в межах строку, передбаченого статтею 449 ЦПК України.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ст. 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ("Горнсбі проти Греції" (HornsbyV. Greece, від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404- VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно(майнові права),корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 48 Закону № 1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) зроблено висновок, що «арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і є сукупністю заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт.

Виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором, повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей зазначити про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту.

Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним. Стаття 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначає кошти, що складають заробітну плату як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Отже, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї, за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий.

Водночас на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не поширюється. Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем на підставі поданих боржником документів, які підтверджують статус коштів, та виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок. Отже, у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника, що знаходяться на його рахунку та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.»

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ч. 2 ст. 70 Закону).

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

В той же час, 11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (далі Закон № 3048-ІХ), який набрав чинності 06.05.2023.

Вказаним Законом, зокрема, викладено у новій редакції пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Цією редакцією змінено порядок розпорядження фізичними особами-боржниками коштами, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби чи приватними виконавцями, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022.

Так, у зазначений період фізичні особи-боржники, на кошти яких накладено арешт виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2-х розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови, що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця від 12.07.2023 ВП № 58953889 з заробітної плати ОСОБА_2 у межах виконавчого провадження проводяться утримання щомісяця в розмірі 50 % після відрахування обов`язкових податків та зборів.

Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника, державним виконавцем не накладено арешт на заробітну плату боржника, а арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Тобто постанова містить вказівку про нерозповсюдження її дії на спеціальні рахунки, арешт яких забороняється.

Враховуючи, що постанова виконавця містить застереження про непоширення її дії на спеціальні рахунки, арешт яких заборонено законом, після отримання такої постанови саме банк зобов`язаний був відповідно до вимог частини третьої статті 52 зазначеного Закону повідомити виконавця про цільове визначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на такому рахунку.

Такі висновки узгоджуються із правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Однак, АТ «Ощадбанк», на яке нормами ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконало.

Зазначене свідчить про те, що банк не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Суду не надано доказів того, що АТ «Ощадбанк» повідомив державного виконавця про наявність передбачених ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» обставин, які унеможливлюють накладення арешту на належний скаржнику рахунок.

Отже, державний виконавець не мав документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, суду такі докази також не надані.

При цьому, п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна ( коштів ) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суд звертає увагу, що для боржника надання документів, підтверджуючих статус коштів та те, що рахунок боржника має спеціальний режим використання є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку з накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення завданих негативних наслідків.

Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі №756/8815/20, від 07.10.2022 у справі №401/4103/14-ц.

У поданій скарзі ОСОБА_2 та його представник стверджують, що державним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку, що відкритий в АТ «Ощадбанк", на які скаржник отримує грошове забезпечення. Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що банківський рахунок ІВАN НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 є виключно зарплатним рахунком чи рахунком із спеціальним режимом використання.

Як вбачається із постанови заступника начальника Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі від 14.08.2023 про арешт коштів боржника у ВП № 58953889, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 215 406,95 грн.

Постановою заступника начальника Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі від 12.07.2023 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 в розмірі 50 % доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 215 406,95 грн. у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_7 . Вказана постанова перебуває на виконанні у Військовій частині НОМЕР_7 .

Також, постановою заступника начальника Ужгородського відділу ДВС в Ужгородському районі від 13.11.2023 згідно заяви боржника від 06.11.2023 визначено для боржника ОСОБА_2 поточний рахунок ІВАN НОМЕР_3 в АТ "Ощадбанк" для здійснення видаткових операцій з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування арешту, яку 13.11.2023 направлено сторонам виконавчого провадження та АТ "Ощадбанк".

З урахуванням наведеного вбачається, що постановою державного виконавця від 14.08.2023 про арешт коштів боржника, накладено арешт не на рахунок, а на грошові кошти, такий арешт накладено на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках із відповідним застереженням, а саме - крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та /або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 215 406,95 грн.

Учасниками справи також не доведено, що банк повідомляв державного виконавця про спеціальний режим коштів боржника та повертав виконавцю його постанову без виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Оскільки ОСОБА_2 та його представником не доведено, що дії державного виконавця були протиправними, а права ОСОБА_2 були порушені внаслідок протиправних дій державного виконавця при здійсненні примусового виконання рішення суду про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 11.04.2018 року і до досягнення ними повноліття, тому суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги ОСОБА_2 та відсутність підстав для її задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на неправомірні дії Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, стягувач ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Повний текст ухвали складено 14.02.2024.

Суддя І.О. Шепетко