КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-3065/2010
Провадження № 6/552/67/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретар судового засідання Лихошвай А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що в провадженні приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження № 71506622, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 2-3065/10 виданого 03.08.210 року Київським райсудом м. Полтави. Згідно рішення суду № 2-3065/10 від 11.05.2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» заборгованість по кредиту 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Звернуто стягнення на заставлене майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 52,00 житловою площею 31,00 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору № 656 к-ф від 22.07.2008 року в сумі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. 12.03.2012 . Під час примусового виконання рішення суду реалізовано квартиру та автомобіль, та постановою від 05.11.2012 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.8 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавчі провадження», залишок заборгованості склав 19 899 ,36 грн. Таким чином рішення суду виконане, звернуто стягнення на предмет іпотеки та виконавчий лист повернутий у зв`язку з реалізацією майна. Постановою приватного виконавця від 10.04.2023 року при виконанні виконавчого листа № 2-3065/10 залишок боргу склав 21 935,44 долара США та приватним виконавцем визнано винагороду 2193,54 долари США. Вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню так як обраний спосіб погашення боргу та рішення суду було виконане, предмет іпотеки реалізований та в рахунок погашення боргу надійшли кошти від реалізації нерухомого майна.

У судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заперечення щодо не визнання заяви та зазначив, що враховуючи характер грошового зобов`язання, суд визначив стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що станом на 11.05.2010 року становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України. Правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, але не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, що існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. Виконавець під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, вірно керувався положеннями ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом в іноземній валюті доларах США. Просив відмовити в задоволенні заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 2-3065/10 від 11.05.2020 року за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» заборгованість по кредиту, що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США заборгованості по процентам 5179,09 доларів США, заборгованості по пені - 1393,81 доларів-США ( втому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США. Всього стягнути 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн.

Звернуто стягнення на заставлене майно у вигляді двокімнатної квартири, загальною площею 52,00 житловою площею 31,00 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору № 656 к-ф від 22.07.2008 року в сумі 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн.

Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання.

Згідно постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 05.11.2012 року встановлено, що коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодерждателя за виконавчим документом на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. Залишок заборгованості за виконавчий документом становить 198 991,36 грн. На підставі п.8 ч.1 ст. 47 , ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 2-3065/10 повернуто стягувачу.

Як вбачається з відміток державного виконавця щодо виконання виконавчого листа № 2-3065/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості по кредитуна загальну суму 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн., 12.08.2022 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» , залишок боргу складає 140 414 грн. 79 коп.

10 квітня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-3065/10 виданого Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» заборгованість по кредиту, що складається з простроченої заборгованості за кредитним договором в сумі 2 131,92 доларів США заборгованості по процентам 5179,09 доларів США, заборгованості по пені - 1393,81 доларів-США ( в тому числі за несвоєчасне погашення кредиту - 453,61 доларів США, за несвоєчасну сплату процентів - 940,20 доларів США), сума кредиту, яка підлягає достроковому стягненню - 33 000,09 доларів США. Всього стягнути 41 704,91 доларів США, що еквівалентно 332 972,00 грн. Залишок боргу становить 21 935,44 долари США.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності стадії виконання судового рішення. Сутність цієї процедури має тісний зв`язок з сутністю виконавчого провадження. В даному випадку дослідженню підлягають питання співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягають захисту.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.01.2018 року у справі № 755/15479/14-ц, зазначає: «Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов 'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження; припинення зобов`язань передання відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Заявник як на підставу задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню посилається на те, що рішення суду є виконаним, оскільки звернуто стягнення на предмет іпотеки, а тому вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором є подвійним стягненням, а тому виконавчий лист про стягнення заборгованості є таким , що не підлягає виконанню.

Суд не може погодитись з таким твердженням.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 921/107/15-г/16 від 18 вересня 2018 року іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього суд зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

У випадку виконання одного з судових рішень про стягнення заборгованості або про звернення стягнення на предмет іпотеки основне зобов`язання може бути припиненим. Якщо ж це станеться, то боржник може звернутися до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що борг вже не існує, але є ще один виконавчий документ, який стосується стягнення коштів або звернення стягнення на майно в рахунок погашення того ж самого погашеного боргу.

Суду не надано належних доказів, щодо сплати ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а тому суд дійшов до висновку про необґрунтованість заяви та визнання її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин визначених ст. 432 ЦПК України.

Керуючись ст. 258, 261, 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ж.В.Кузіна