КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №372/816/23 Головуючий у І інстанції - Тиханський О.Б.
апеляційне провадження №22-ц/824/5403/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в місті Києві та Київській області про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

установив:

Уберезні2023 ОСОБА_2 звернулась до Обухівського районного суду Київської областііз позовом до відповідачів Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 рокузазначену вище справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що село Ходосівка раніше входило до складу Києво-Святошинського району Київської області.

Проте, спір стосується земельних ділянок, всі з яких нині розташовані в Обухівському районі Київської області на території Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

А Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області (відповідач - 1) є центром Феодосіївської сільської територіальної громади і нині також розташована на території саме Обухівського, а не Києво-Святошинського району.

Просив суд, скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Обухівського районного суду Київської областідля продовження розгляду.

ОСОБА_2 подала відзив на зазначену вище апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України у листі від 22 липня 2020 року №9рс-466/20-вих, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Таким чином, на даний момент часу справа не підсудна Обухівському районному суду Київської області і відповідно жодних причин для передачі на розглядданої справи до Обухівського районного суду Київської області нема.

Просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області, суд першої інстанції виходив з того, що село Ходосівка раніше входило до складу Києво-Святошинського району Київської області.

Таким чином, справа не підсудна Обухівському районному суду Київської області і їїнеобхідно передати на розгляд за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області, як до суду територіальна юрисдикція (підсудність) якого поширюється на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Питання цивільної територіальної юрисдикції (підсудність) врегульовані у главі 2 «Цивільна юрисдикція» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно до ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна.

Позови, що виникають з приводу нерухомого майна - це позови, пов`язані з нерухомим майном, нерухомістю, нерухомою річчю, а тому усі позови у спорах, які є наслідком правовідносин, пов`язаних з обігом нерухомого майна, повинні бути пред`явлені до суду за місцем знаходження цього майна.

Тобто правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, про право володіння та користування ним тощо.

У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності)договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року утворено Обухівський район (з адміністративним центром у місті Обухів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції предметом даного спору є визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації земельної ділянки, що розташована на території Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Таким чином, постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд тому місцевому суду, юрисдикція якого раніше поширювалась на адміністративно-територіальну одиницю, де знаходяться земельні ділянки, суд першої інстанції, необґрунтовано дійшов висновку про те, що ця справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, оскільки у позові фактично оспорюються правочини щодо придбання у власність земельних ділянок.

Обухівський районний суд Київської області як місцевий суд був створений та здійснював судочинство задовго до зміни адміністративно-територіального устрою і продовжує це робити по теперішній час, а тому саме йому підсудні справи з приводу всього нерухомого майна, яке на даний час перебуває на території Обухівського району, за правилами виключної підсудності, а минуле місцезнаходження майна і місцезнаходження одного з відповідачів не змінює такої підсудності.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Визначені національним цивільним процесуальним законодавством правила підсудності спрямовані на забезпечення розмежування повноважень судів першої інстанції щодо розгляду конкретних цивільних справ. Згідно з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті першому статті 6, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 196 ЦПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує заяви та клопотання учасників справи (п. 10 ч.2 ст.197 ЦПК України).

Згідно вимог ч. 1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 2 ст. 214 ЦПК України, головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 222 ЦПК України, головуючий у судовому засіданні з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Відтак, з урахуванням тієї обставини, що положеннями цивільного процесуального законодавства не обмежено порядку вирішення судом питання щодо підсудності йому справи на рівні із вирішенням поданих учасниками судового процесу інших заяв і клопотань, місцевим судом при постановленні оскаржуваної ухвали було допущено порушення норм процесуального права під час виконання покладених на нього завдань підготовчого провадження у даній справі.

За таких обставин, передаючи справу на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області, Обухівський районний суд Київської областіпорушив норми процесуального права, оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,382,383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 березня 2023 рокупро передачу справи за позовом ОСОБА_2 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру в міста Києві та Київській області про визнання недійсними договорів та скасування державної реєстрації земельної ділянки до Києво-Святошинського районного суду Київської областіскасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Обухівського районного суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана