ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/1621/23 Номер провадження 22-ц/814/1031/24Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз»

на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року, постановлену суддею Должко С.Р., про відмову у видачі судового наказу,

у справі за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу за послугу з розподілу природного газу із ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

20.10.2023 Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» (далі - АТ «Полтавагаз») звернулося в суд із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 на користь товариства суму основного боргу в розмірі 4 905,02 грн. та 268,40 грн. судового збору.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 25.10.2023 АТ «Полтавагаз» відмовлено у видачі судового наказу.

Роз`яснено заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Крім того, заявник має право звернутися до суду з аналогічними вимогами у спрощеному позовному провадженні.

Ухвала районного суду вмотивована тим, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а тому у видачі судового наказу слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу.

Із ухвалою районного суду не погодився заявник АТ «Полтавагаз» та оскаржив її в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що заявником при поданні заяви про видачу судового наказу виконано вимоги ст.163 ЦПК України, зазначено всю необхідну і наявну інформацію, додано необхідні докази. Зокрема, на підтвердження існування зобов`язання, за яким заявлено вимогу, АТ «Полтавагаз» надано договір розподілу природного газу, який є договором приєднання та не потребує двостороннього підписання, оскільки укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Тоді як фактом приєднання споживача ОСОБА_1 до умов такого договору є підписана останньою заява-приєднання, надана товариством, як додаток до заяви.

Зазначає, що положення ст.163 ЦПК України не вимагають обов`язкового надання доказів на підтвердження неможливості досудового врегулювання спору. Тоді як достатнім доказом на підтвердження видачі ліцензії є прийняте Регулятором рішення - постанова НКРЕКП №778 від 15.06.2017 про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Полтавагаз».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.353, ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Матеріалами справи установлено, що у жовтні 2023 року АТ «Полтавагаз» звернулося до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_1 боргу за розподіл природного газу в розмірі 4 905,02 грн. За змістом такої заяви АТ «Полтавагаз» зазначає, що є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що діє на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - постанова №778 від 15.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Полтавагаз» та постанови №941 від 04.06.2019 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 15.06.2017 №778»./а.с.2-3/

На підтвердження права вимоги за заявою надано: типовий договір №б/н розподілу природного газу; заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) із відміткою про підписання споживачем ОСОБА_1 25.04.2016; картку абонента ОСОБА_1 , о/р: НОМЕР_1 за період із січня 2020 року по жовтень 2023 року./а.с.6-12/

Відмовляючи у видачі судового наказу, районний суд виходив із того, що заява не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а саме: у преамбулі заяви не зазначено, що вона подається представником за дорученням, не зазначено його ім`я, прізвище та по батькові, місце проживання або місцезнаходження; у типовому договорі не зазначено рік, а сам договір не підписаний сторонами; виписка з ЄДР юридичних осіб сформована не в повному обсязі та без дати її виготовлення; не надано доказів неможливості досудового врегулювання спору; не надано ліцензію на підставі якої товариство здійснює діяльність, а також доказів отримання відповідних послуг боржником. Установивши викладене, районний суд відмовив у видачі судового наказу на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої не погоджується з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом третім частини першої статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником (частина перша статті 163 ЦПК України).

Згідно частин другої, третьої статті 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Підстави для відмови у видачі судового наказу визначені статтею 165 ЦПК України, згідно якої, серед іншого, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу (п.1)

У справі, що переглядається, суд першої інстанції наведені норми процесуального права неправильно застосував та дійшов помилкового висновку про невідповідність заяви вимогам ст.163 ЦПК України, як передумови відмови у видачі судового наказу згідно п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу.

Із матеріалів справи убачається, що заява АТ «Полтавагаз» про видачу судового наказу підписана та подана до суду представником товариства Ревягіною Світланою Іванівною (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, серія ПТ №2573 від 24.01.2019), повноваження якої підтверджені довіреністю АТ «Полтавагаз» від 08.12.2022 №110./а.с.4/ Така заява містить обов`язкові реквізити юридичної особи, у тому числі, місце реєстрації, а тому не зазначення у її преамбулі прізвища, ім`я, по батькові представника заявника та її місце проживання або місцезнаходження колегія суддів визнає надмірним формалізмом, що є неприпустимим задля забезпечення доступу до правосуддя.

Посилання районного суду, що виписка з ЄДР юридичних осіб сформована не в повному обсязі та не містить дати її виготовлення, за встановлених вище обставин, колегія суддів визнає недостатньою підставою для застосування п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України. Оскільки на виконання п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України документом, що підтверджує повноваження представника заявником надано довіреність, підписану головою правління Погрібняком Сергієм, який за даними виписки з ЄДР юридичних осіб, має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи. При цьому, за наявності сумнівів у достовірності таких даних, суд мав можливість перевірити їх відповідність та актуальність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search).

Натомість долучені заявником до заяви про видачу судового наказу докази дозволяють суду при розгляді справи наказного провадження встановити, зокрема, факт наявності у заявника права грошової вимоги до боржника або порушення боржником права такої грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, наявний у матеріалах справи типовий Договір розподілу природного газу є договором приєднання згідно статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк (п.1.3. типового договору); на підтвердження факту приєднання споживача до умов такого договору (акцептування договору) надано підписану 25.04.2016 споживачем ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача)/а.с.6/ Також до заяви про видачу судового наказу долучено картку абонента ОСОБА_1 , о/р: НОМЕР_1 , код ЕІС: НОМЕР_2 , з якої убачається, що споживач частково здійснював платежі за спожиті послуги з червня по липень 2020 року, з вересня по грудень 2020 року, за березень 2021 року, з травня по серпень 2021 року, за листопад 2021 року, січень 2022 року, з травня по червень 2022 року та жовтень 2022 року./а.с.12/

Суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст вимог та доводи заяви про видачу судового наказу, не надав належної оцінки доданим до заяви про видачу судового наказу доказам на підтвердження укладення між сторонами зобов`язання шляхом фактичного споживання та оплати рахунку Договору розподілу природного газу, суб`єктом господарювання за яким є АТ «Полтавагаз», що діє на підставі ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - постанова №778 від 15.06.2017 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу АТ «Полтавагаз» та постанови №941 від 04.06.2019 «Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 15.06.2017 №778».

Посилання суду на відсутність у справі доказів ліцензування діяльності товариства суперечать змісту наведених норм, а твердження суду про ненадання доказів неможливості досудового врегулювання спору не відповідають характеру договірних правовідносин та вимогам статей 160-163 ЦПК України.

Суд першої інстанції наведене залишив поза увагою та дійшов помилкового висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відповідності до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду, розподіл судового збору, сплаченого заявником за подачу апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи за загальними правилами, у передбаченому ст.141 ЦПК України порядку.

Керуючись ст.368, п.6 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст.ст.382-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2023 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16.01.2024.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак