Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1073/23
Провадження № 2/499/51/24
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року с.Іванівка

Іванівський районний суду Одеської області у складі головуючого судді Тимчука Р.М., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І. розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей з батьком ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей з батьком.

У справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

08 лютого 2024 року відповідачка по справі подала до суду відзив на позовну заяву, зустрічний позов до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей та заяву про забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що питання про прийняття зазначених документів вирішити на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні наполягала на прийнятті зазначених документів.

Представник органу опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв клопотань не надавали про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Про те їх неявка не перешкоджає проведенню підготовчого судового засідання.

Суд, вирішуючи питання про прийняття відзиву, зустрічного позову та щодо розгляду заяви про забезпечення позову, заслухавши думку присутніх учасників процесу, прийшов до наступного висновку.

09 листопада 2023 року у справі відкрито провадження.

27 грудня 2023 року відповідачка по справі отримала особисто копію ухвали про відкриття провадження та позову з додатками, що підтверджується розпискою (а.с.45).

В ухвалі суду відповідачці роз`яснено, що їй визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Отже враховуючи вищезазначене , беручи до уваги ту обставину, що відповідачка отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі 27.12.2023 року, тому строк для подання відзиву та зустрічного позову становить до 11 січня 2024 року включно.

Як вбачається відзив по справі та зустрічну позовну заяву відповідачкою по справі подано 08 лютого 2024 року.

Отже вбачається, що зазначені процесуальні документи відповідачка подала з пропуском строку.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

У даному випадку у системному зв`язку з наведеними вище приписами застосуванню підлягають також норми статті 126 ЦПК України за якими право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Таким чином у разі подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову поза межами строку встановленого судом для його подання, суд повертає їх заявнику.

Отже, право на подання відзиву на позовну заяву та зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для його подання, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

За приписами статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Ініціювати питання пор поновлення пропущеного строку відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України суд не знаходить підстав, оскільки з матеріалів справи вбачається , що тривалий час пройшов з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, ОСОБА_2 з`являлася до суду, власноручно подавала заяви про отримання копії ухвали, про відкладення судового засідання, розписувалася про наступні дати судового засідання, тобто не була обмежена у пересуванні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачкою строк для подання відзиву та зустрічного позову пропущено та суд констатує, що клопотань про поновлення процесуальних строк нею не надавалось ні щодо відзиву на позовну заяву, ні щодо зустрічного позову.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відзив на позовну заяву слід повернути відповідачці ОСОБА_2 , як такий, що поданий із порушенням строків на його подачу.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей повернути ОСОБА_2 , як такий, що поданий із порушенням строків на його подачу.

Стосовно заяви про забезпечення позову, перевіривши її відповідність вимогам судом встановлено, що ОСОБА_2 заявлено клопотання про звільнення її від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, посилаючись на ту обставину, що вона є багатодітною матір`ю малолітніх дітей та аліменти на їх утримання відповідач не надає, а предметом позову є захист сімейних прав.

Розглянувши дане клопотання суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Отже для вирішення питання про звільнення сторони від сплати судового збору суд повинен врахувати майновий стан сторони.

Обґрунтовуючи своє клопотання ОСОБА_2 суду не повідомила, не зазначила та не надала жодного належного та допустимого доказу, що підтверджує її майновий стан, або докази з яких суд мав би можливість встановити майновий стан сторони, яка подала клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01 січня 2024 року становить 605 грн. 60 коп.

До поданої до суду позивачем заяви про забезпечення позову не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору, що є підставою, у відповідності до положень ч. 10 ст. 153 ЦПК України, для повернення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 127, 151,178,193 ЦПК України, суд

постановив:

Відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей з батьком повернути відповідачу ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Іванівської селищної ради Березівського району Одеської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей повернути ОСОБА_2 .

Заяву про забезпечення позову повернути ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

СуддяРуслан ТИМЧУК