Справа № 515/1828/23
Провадження № 2/513/224/24
Саратський районний суд Одеської області
30 січня 2024 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
у с т а н о в и в:
10 листопада 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки, в якому просить: позбавити права користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ознайомившись з позовною заявою, поданою позивачкою, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175 ЦПК України.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак в порушення вказаних норм права позивачкою в позовній заяві не зазначено: обставини та докази, які підтверджують факт відсутності відповідачки та ОСОБА_5 за місцем проживання понад встановлені законом строки та встановлюють дату вибуття і час, коли відповідачка із сином виїхала з дому (акт обстеження житлово-побутових умов, довідка органу місцевого самоврядування тощо); обставини та докази, що свідчать про відмову відповідачки від права користування спірним житловим приміщенням, відомості про те, що ОСОБА_4 також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, згідно п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265 зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:
1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;
2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);
3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;
4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;
5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою.
Згідно п. 61 Порядку у разі звернення до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) разом із заявою власника житла про зняття особи (осіб) із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) власник житла подає:
1) документ, що посвідчує особу (у разі особистого звернення);
2) документ, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.
Тому, позивачці необхідно зазначити, чим підтверджується неможливість зняття відповідачів із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за заявою позивачки, як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування).
Прохальна частина позовної заяви фактично містить дві самостійні вимоги немайнового характеру - про визнання двох осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
Відповідно до частини 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Отже, враховуючи положення зазначених норм статей, а також те, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2684 грн, за заявлені у позовній заяві дві окремі вимоги немайнового характеру позивачу необхідно сплатити 2147,20 грн (1073,60+1073,60). При цьому, з урахуванням вже сплаченої позивачем суми судового збору у розмірі 1073,60 грн. (за одну немайнову вимогу), позивачу потрібно доплатити судовий збір в розмірі - 1073,60 грн, за другу пред`явлену вимогу позову, яка має немайновий характер.
Також, прохальна частина позовної заяви фактично містить дві самостійні вимоги немайнового характеру - про визнання двох осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням позивачка, однак позивачка відповідачем визначає лише ОСОБА_2 .
Відповідно до положень ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Отже, позовну заяву належить залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач у встановлений строк відповідно до ухвали суду не виконає зазначені вимоги, то на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, заява буде вважатися неподаною і буде йому повернута.
Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст.175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя, -
п о с т а н о в и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали суду і не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова