Справа № 214/779/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у цивільній справі

30 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про визнання протиправними рішень щодо відмов у вчиненні дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 12.01.2024 (надійшла до суду 25.01.2024), в якій просить суд: визнати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради винним у протиправній відмові у прийнятті крісла-стільця із саноснащенням для подальшої реалізації; зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради подати нову заяву на включення у перелік для формування замовлення на виготовлення електроскутера у Фонд осіб з інвалідністю м. Дніпро; зобов`язати Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю включити заяву Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради у перелік для формування замовлення на виготовлення електроскутера у ТОВ «Ваше здоров`я трейдінг» м. Київ; визнати відповідачів винними та притягнути до відповідальності згідно зі ст.45 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»; призначити йому відшкодування завданої відповідачами шкоди у розмірі 250 000 грн., в рівних долях з кожного.

В обґрунтування пред`явлених вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням опорно-рухового апарату, безстроково. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 1114 від 13.09.2021, складеної Саксаганською міжрайонною МСЕК, йому було призначено крісло-стілець із санітарним оснащенням за відсутності для того будь-яких медичних показань. При цьому, фактично потреби у кріслі-стільці із саноснащенням він не мав, оскільки за своїм станом в змозі вільно користуватись туалетом. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №160/1619/23 визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради та скасовано індивідуальну програму реабілітації інваліда щодо забезпечення його кріслом-стільцем із санітарним оснащенням, із зобов`язанням вчинити дії щодо забезпечення його технічними та іншими засобами реабілітації, зокрема електроскутером. У частині, що стосується без цільового забезпечення його кріслом-стільцем із санітарним оснащенням, рішення суду залишається невиконаним, контроль за виконанням програми з боку Саксаганської міжрайонної МСЕК не здійснюється. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 59 від 14.02.2022, рішенням Дніпропетровської обласної МСЕК №2 призначено у розділі II «Технічні та інші засоби реабілітації» п. 1 засоби пересування - забезпечення електроскутером пожиттєво. Згідно з висновком від 14.02.2022 року та довідкою до акта № 228,1 серія 12ААА №009470 його було визнано придатним до керування електроскутером. Однак, оскільки він був раніше забезпечений кріслом-стільцем із санітарним оснащенням за відсутності на те потреби та рекомендацій, в той час як одночасне забезпечення особи цим та електроскутером як несумісними засобами реабілітації недопустиме, відповідачі умисно ухиляються від виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 у справі №160/1619/23 щодо забезпечення його електроскутером. Вказує, що він неодноразово звертався до управління праці та соцзахисту населення щодо відмови від крісла - стільця із санітарним оснащенням, оскільки зазначений засіб для догляду (з незрозумілих підстав) відповідно до Додатку 4 до Порядку призначення технічних та інших засобів реабілітації відповідно до функціональних можливостей особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, учасника антитерористичної операції (пункт 7 розділ II) є несумісним із електроскутером, однак йому було відмовлено у поверненні зазначеного засобу для догляду. Тривале порушення відповідачами його прав як інваліда призвело до погіршення стану його здоров`я та загострення наявних хронічних захворювань, а відсутність електроскутера позбавляє його можливості переміщуватись поза межами приміщення, чим обмежується його нормальна життєдіяльність. Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті провадження з таких підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

У відповідності до положень ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому КАС України, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у способи, визначені законом.

Вжитий у цій нормі термін «суб`єкт владних повноважень» згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України означає орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу або іншого суб`єкта при здійсненні ним публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень або наданні адміністративних послуг.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Так, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності (п.1 ч.1 ст.19 КАС України). Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Крім того, ч.5 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведених норм ЦПК України та КАС України дає підстави для висновку про те, що у порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої виключно суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою безпосередньо до суб`єкта владних повноважень щодо вчинених ним дій, прийнятих рішень (бездіяльності).

Так, статтею 46 Конституції України безумовно гарантовано громадянам України право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до покладених завдань, галузевих повноважень і функцій управління праці та соціального захисту населення є самостійними виконавчими органами органів місцевого самоврядування, суб`єктами владних повноважень, які забезпечують соціальний захист, реалізацію державної політики з питань соціального захисту, зокрема, але не виключно, осіб з інвалідністю, у тому числі у співпраці з іншими органами, установами, організаціями, що стосуються реалізації ними повноважень у цій сфері. Відтак, спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

З позовних вимог у цій справі вбачається, що позивач по суті оспорює дії та рішення Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю щодо ігнорування його права на забезпечення електроскутером, із пред`явленням вимоги відшкодування шкоди в результаті тривалого порушення його прав та інтересів, тобто фактично позивач вимоги заявляє до суб`єктів владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем помилково визначено предметну юрисдикцію спору за правилами цивільного судочинства, в той час як спір є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин та повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суддя при вирішенні питання про відкриття провадження по справі відмовляє у такому відкритті.

Зважаючи на наведені положення, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження по справі, оскільки пред`явлений ОСОБА_1 позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.186 ч.1 п.1, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю про визнання протиправними рішень щодо відмов у вчиненні дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її підписання безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалу складено та підписано 30.01.2024.

Суддя О.І. Євтушенко