Справа №295/1298/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

30 січня 2024 року

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Воробйова Т.А.,

вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання права власності на частину квартири та визнання заповіту частково недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою, у якій просить:

визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ;

визнати частково недійсним заповіт ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 09.12.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гуковою Н.В., в частині розпорядження 1/2 частини квартири та заповідання її ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності.

Стосовно розгляду матеріалів позовної заяви на предмет можливості відкриття провадження у справі, суд враховує таке. Позовна заява за змістом і формою повинна відповідати ст. 175, 176, 177 ЦПК України. При вирішенні питання відкриття провадження у справі виявлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України.

Статтями 175, 177 ЦПК України встановлено обов`язкові вимоги до змісту та форми позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивач у позові посилається на те, що з 1987 року по 1994 рік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В 1988 році ОСОБА_3 вступила до Житлово-будівельного кооперативу №2 (ЖБК-2) м. Житомира, в тому ж році за спільні кошти позивача та ОСОБА_3 останньою був внесений перший пайовий внесок до вказаного кооперативу в сумі 2440 грн, а останній пайовий внесок був внесений 24.01.1992 в сумі 2929,36 грн, що підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу №2 м. Житомира №302 від 10.10.2023.

ОСОБА_3 , як член Житлово-будівельного кооперативу №2 м.Житомира, набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , з моменту повного внесення паю, тобто з 24.01.1992.

У позові вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1987 року по 1994 рік проживали разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, за спільні кошти вносили пайові внески до Житлово-будівельного кооперативу №2.

Позивач у позові посилається на те, що відповідно до вимог ст. 22, 28, 29 КпШС України (який діяв на час виникнення правовідносин, на існуванні яких ґрунтується позов) та ст. 60, 69, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

З посиланням на зазначене, у позові вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01.01.2004.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу набув юридичного значення після набрання чинності СК України та ЦК України з 01.01.2004. Кодекс про шлюб та сім'ю УРСР не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу.

Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період до 01.01.2004 не передбачено Кодексом законів про шлюб та сім`ю України, отже юридичних наслідків не породжує.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Однак, у позові відсутнє посиланняна докази, які підтверджують, що спірна квартира була набута в результаті спільної праці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та за їхні спільні грошові кошти, та до позову такі не докази долучено.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України якщо заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, її необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири та визнання заповіту частково недійсним - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків упродовж 7 (семи) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.А. Воробйова