Провадження № 6/643/54/24
УХВАЛА

18.01.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»

про заміну сторони стягувача його правонаступником

заінтересовані особи 1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»

3. ОСОБА_1

4. Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою, відповідно до змісту якої просить суд замінити вибулого стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 5119 від 06.11.2020 про стягнення боргу з ОСОБА_1 за кредитним договором № Ф2126/06-07 (А020133) від 14.03.2007 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.11.2023 вищевказану заяву передано за підсудністю до Московського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» передано на розгляд судді Новіченко Н.В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 15.12.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 18.01.2024 року.

Учасники справи у судове засідання 18.01.2024 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту ст. 55 ЦПК вбачається, що заміна особи на правонаступника можлива у таких випадках: у разі смерті фізичної особи; у разі припинення юридичної особи; у разі заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Виконавчий напис нотаріуса є різновидом виконавчого документа в розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», який є відмінним від виконавчого листа за формою, змістом, а також суб`єктом та процедурою видання.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто саме нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє належність стягувача й у разі зміни сторони правовідношення саме новий учасник і буде стягувачем у новому виконавчому написі за зверненням нової сторони (нового учасника) правовідносин.

За вимогами ст. 91 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом трьох років з моменту його вчинення. Поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого напису здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вчинення виконавчих написів нотаріусами врегульовано у главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У статтях 16-19 глави 3 розділу І книги першої ЦК передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом, Президентом України, органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування, нотаріусом, шляхом самозахисту.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК).

Отже, виконавчий напис нотаріуса є формою захисту цивільних прав та інтересів, що відбувається в певному спеціальному порядку, який є відмінним від інших форм (зокрема й судовій) надання захисту таким правам та інтересам.

Заміна сторони у виконавчому написі, вчиненому нотаріусом, та заміна сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса є відмінними правовими категоріями, оскільки заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою виключно у разі відкриття відповідного виконавчого провадження, що передбачено спеціальним правилом статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22).

З наданих суду доказів вбачається, що 16.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округ Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито виконавче провадження № 64858009 з примусового виконання виконавчого напису № 5119 від 06.11.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № Ф2126/03-07 (А020133) від 14.03.2007 у розмірі 148009, 40 грн.

При цьому, на підтвердження доказів набуття права вимоги за вищевказаним виконавчим написом заявником надано суду наступні докази.

Так, 19 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» укладено Договір № 19-01/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за договором № А020188, укладеним з ОСОБА_1 , який виступає боржником.

За змістом укладеного 19 січня 2023 року договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Кампсіс Фінанс» (новий кредитор), первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до даного Договору.

Згідно з пунктом 5.2 Договору, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).

Такий акт між сторонами підписаний і долучений до матеріалів справи, а відтак права вимоги вважаються відступленими і набутими.

Згідно реєстру боржників ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № А020188 у розмірі 107 726, 08 грн. основний борг, 263 928, 90 грн. пеня, а всього 371 654, 98 грн.

Отже, з досліджених доказів вбачається, що первісний стягувач «Вердикт Капітал» 19 січня 2023 року переуступив права вимоги по договору купівлі-продажу прав вимоги боржників, у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за Договором № А020188.

19 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено Договір № 19-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за Кредитним договором № А020188, за яким боржником виступає ОСОБА_1 .

За змістом укладеного 19 травня 2023 року договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги між ТОВ «Кампсіс Фінанс» (первісний кредитор) та ТОВ «Дебт Форс» (новий кредитор), первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до даного Договору.

Згідно з пунктом 5.2 Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4).

Такий акт між сторонами підписаний й долучений до матеріалів справи, а відтак права вимоги вважаються відступленими і набутими.

Згідно реєстру боржників ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № А020188 у розмірі 107 726, 08 грн. основний борг, 263 928, 90 грн. пеня, а всього 371 654, 98 грн.

Разом з цим, зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що за виконавчим написом № 5119 від 06.11.2020 з боржника ОСОБА_1 стягнута заборгованість за кредитним договором № Ф2126/03-07 (А020133) від 14.03.2007, тоді як за договорами № 19-01/23 від 19.01.2023 та № 19-05/23 від 19.05.2023 заявник набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 за іншим договором, а саме за договором № А020188.

При цьому, копію виконавчого напису № 5119 від 06.11.2020 заявником суду надано не було.

За таких обставин, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що заявник набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Ф2126/03-07 (А020133) від 14.03.2007, як він стверджує про це у поданій заяві.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК).

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 12 ЦПК кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Разом з цим, заявником не надано доказів на підтвердження того, що він набув право вимоги до боржника за кредитним договором № Ф2126/03-07 (А020133) від 14.03.2007.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Керуючись ст. ст. 81, 260, 261, 442 ЦПК Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» залишити без задоволення.

2. Відповідно до ст. 261 ЦПК дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 15 днів до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.01.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко