Справа № 405/5199/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря: Мишевець Т.І.

представника позивача: адвоката Гіріч Ю.П.

представника відповідача: адвоката Петрова Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до ТОВ «Блумі» про стягнення заборгованості по заробітній платі обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 19.04.2023 року вона перебувала у трудових відносинах з товариством. 28.06.2023 року вона звільнилась, але розрахунку у сумі 11 000,00 грн. в день звільнення по теперішній час не отримала.

Посилаючись на вказані обставини, норми чинного законодавства, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у вказаній сумі та компенсацію за невикористану відпусту в сумі 1 774,20 грн.

Ухвалою суду від 27.07.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

06.10.2023 року на адресу суду представником відповідача було направлено відзив на позов в якому зазначено про невизнання позову та вказано, що позовні вимоги не відповідають чинному законодавству та фактичним обставинам справи, оскільки розрахунок при звільненні з позивачем було проведено 31.05.2023 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просила його задовольнити.

Представник відповідача, який приймав участь в розгляді справи в режимі відео конференції, позов не визнав, пояснив, що з позивачем проведено повний розрахунок за виконану нею роботу, з 01.06. по 28.06.2023 року вона не виконувала роботу, тобто покладені на неї обов`язки, а тому вказаний період і не був оплачений.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 була прийнята на посаду мерчендайзера у сектор по роботі з сучасним роздрібом відділу збуту товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» з 19.04.2023 року на підставі наказу № 26-к від 17.04.2023 року про що свідчить запис в трудовій книжці під номером 16 і з нею був укладений трудовий договір № 183 від 19.04.2023 року.

Наказом товариства № 47-н від 31.05.2023 року «Про звільнення працівника та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки», позивача безпідставно звільнили з 31.05.2023 року, заяву про бажання звільнитись позивач не подавала. Вказана обставина не заперечується в судовому засіданні представником відповідача і товариством було скасовано наказ № 47-н від 31.05.2023 року наказом № 51-к від 01.06.2023 року.

Позивач виконувала свої посадові обов`язки, про звільнення та існування наказу № 47-н від 31.05.2023 року дізналась лише 09.06.2023 року коли прийшла на роботу, але працівником відділу персоналу вхід до службового приміщення був перекритий. За захистом своїх прав позивач звернулась до поліції, даний факт підтверджується довідкою, виданою Кропивницьким РУП ГУНП в Кіровоградській області (а.с. 74).

28.06.2023 року позивач подала заяву про звільнення з займаної посади, відповідно до якої її звільнили на підставі наказу № 58-к від 28.06.2023 року що підтверджується записом в трудовій книжці № НОМЕР_1 , за згодою сторін п.1, ст. 36 КЗпП України.

Розрахунку в день звільнення позивач не отримала, що підтверджується виписками з банківського зарплатного рахунку. Інших документів , що підтверджують проведення виплати відповідачем не надано, в судовому засіданні представник позивача підтвердив казану обставину.

Частиною 3статті 6 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч. 1 ч. 2Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч. 1ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до положень ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати № 95, яка ратифікована 31.01.1961 року, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата.

Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати).

Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.

Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП Україниу разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно банківських виписок та наданого розрахунку, ТОВ «Блумі» перед позивачем має заборгованість по заробітній платі 11 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 116 цього ж Кодексу при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 83 КЗпП України при звільненні працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Враховуючи вищезазначені норми закону стягненню заборгованості підлягає: заборгованість по заробітній платі за червень 2023 року із розрахунку 442,75 грн. оплата одного робочого дня із розрахунку: 3542,00/8 =442,75 грн., де 3 542,00 сума заробітної плати за квітень 2023 року відповідно до виписки банку; 8 кількість відпрацьованих днів. В червні 2023 року ОСОБА_1 відпрацювала 20 днів, а тому: 442,75х20 = 8 855,00 грн. (заробітна плата за відпрацьовані 20 днів, що підлягає виплаті без нарахувань податків).

Беручи до уваги, що виплата здійснюється після утримання податків (18 % ПДФО і 1,5 % військовий збір), повинно бути нараховано заробітної плати за червень місяць 11 000 грн. Всього заборгованість за червень місяць 2023 року нарахованої заробітної плати складає 11 000,00 грн., не виплачено 8 855,00 грн.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця або фізичної особи, які в межах трудових відносин використовують працю найманих працівників, менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. Якщо працівника прийнято (оформлено) на роботу не з першого числа місяця, проте дата прийняття на роботу є першим робочим днем місяця, то цей місяць враховується до розрахункового періоду як повний місяць.

Компенсація становить 1 774,20 грн., виходячи з наступного розрахунку: 11 000,00 / 31 = 354,84 грн. Із них: 11000,00 заробітна плата за травень місяць; 31 кількість календарних днів за період; 354,84 грн. - середньоденна заробітна плата. 354,84 х 5 днів = 1 774,20 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 11 000,00 грн. та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 774,20 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення заробітної плати.

Враховуючи вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягнення з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1 073,60 грн.

Згідно з вимогами ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 11 000,00 грн. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1 774,20 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Блумі» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлене 15.02.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВ «Блумі», 65031 м. Одеса, вул. Київське шосе, 2, .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко