Справа № 274/9251/23
Провадження № 2/0274/477/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" лютого 2024 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬК РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

27.12.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду позовом, у якому просить змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.12.2017 та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з нею.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 21.12.2017 року відповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 12.10.2017 року та до повноліття дитини.

Із часу ухвалення зазначеного судового рішення змінилися обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи. Син досяг віку 10 років, значно збільшилися потреби на його утримання: харчування, одяг, взуття, навчання тощо. Збільшився також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та на даний час становить 2833 грн.

Тому розмір аліментів в сумі 1000 грн не може забезпечити дитині належного рівня життя та розвитку.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 року № 41 ОСОБА_2 25 лютого 2022 року мобілізований на військову службу до в/ч НОМЕР_1 , є військовослужбовцем ЗСУ та отримує щомісячне грошове утримання.

Відповідач інших неповнолітніх дітей або інших утриманців не має.

Оскільки відповідач перебуває на військовій службі, отримує стабільний регулярний дохід у виді грошового забезпечення військовослужбовця, тому можливо визначити аліменти у частці від його заробітку або доходу:

Відзив на позовну заяву не надходив.

Заяви, клопотання , інші процесуальні дії у справі

Ухвалою від 11.01.2024 суд відкрив провадження у справі.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, у судове засідання не з`явилися.

Позивачка відповідно до поданої 12.01.2024 заяви просила справу слухати за її відсутності, підтримала позовні вимоги.

Відповідач згідно письмового клопотання від 29.01.2024 просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що у позивачки склалося хибне враження про покращення його майнового стану, оскільки він значну частину кошів витрачає на ремонт волонтерських автомобілів, ремонт генератора, купівлі палива, амуніції, засобів зв`язку та спостереження якими держава не забезпечує. Також його дружина безробітна, а мати хвора пенсіонерка. Вказавв, що він переказує позивачці грошові кошти у сумі більшій від визначного судом розміру аліментів.

У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини, аналіз доводів сторін, висновки суду

Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає спільно із позивачкою (а.с. 6).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.12.2017 року із відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 12.10.2017 року до повноліття дитини (а.с. 9-10).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2022 року № 41, ОСОБА_2 25 лютого 2022 року мобілізований на військову службу до в/ч НОМЕР_1 (а.с. 13).

Норми права, які застосовані судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ( стаття 180 СК України ).

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України установлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника алі-ментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної осо-би, якщо платником аліментів не доведене джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку ( доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку ( доходу ) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток ( дохід ), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін ( частина перша статті 12 ЦПК України ). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина шоста статті 81 ЦПК України ).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( частина перша статті 76 ЦПК України ). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( частина перша статті 77 ЦПК України ). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи ( стаття 79 ЦПК України ). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування ( частина перша статті 80 ЦПК України ).

Висновки суду

Відповідно до правового висновку, сформованого у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №486/466/18, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Зміст статті 192 СК України вказує, що зміна розміру аліментів у бік збільшення можлива, якщо відбулася зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів, погіршення або поліпшення їх здоров`я, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом та вказані обставини мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, оскільки презюмується, що при визначенні аліментів суд встановлює дійсні обставини, в тому числі передбачені ст.182 СК України.

У зв`язку із поліпшенням матеріального становища платника аліментів матір дитини (отримувач аліментів) може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу аліментів, позивачка вказує, що розмір аліментів, які відповідач сплачує є недостатнім, оскільки дитина потребує більших витрат на утримання, зокрема харчування, одяг, взуття, ліки, а відповідач мобілізований до лав ЗСУ та має достатнє матеріальне забезпечення, щоб сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Разом із тим, позивачка, в порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України, не вказала у позові розміру витрат, яких потребує син сторін, з тим, щоб суд міг переконатися, що обставини, які існували на час ухвалення рішення змінилися.

Позивачка також не долучила до позову ні доказів про доходи відповідача на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, ні на даний час, з тим, щоб суд міг переконатися, що майновий стан платника аліментів із часу ухвалення рішення покращився.

Лише факт мобілізації відповідача до лав ЗСУ під час дії воєнного стану не може слугувати єдиною підставою для збільшення розміру аліментів.

За наявними у справі доказами неможливо встановити достеменно, що виникли обставини, визначені ст. 191 СК України, які можуть слугувати для збільшення розміру аліментів.

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦПК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Тому, оскільки позивачкою не доведено доказами обставини, якими вона обґрунтовує свій позов, не надано доказів на підтвердження покращення матеріального становища платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють право зміни визначеного судом способу та розміру аліментів, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, з огляду на те, що розмір аліментів на дитину сторін не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а аліменти, визначені у твердій грошовій сумі підлягають щорічно індексації, суд не вбачає підстав для зміни способу та розмір у стягнення аліментів.

Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл судових витрати

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а про сдуові витрати відповідачем не заявлено, відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу та розміру стягнення аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя І.Ю. Хуторна