УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 161/10392/22

провадження № 61-1775ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 транспортний засіб Iveco 65C14, 2016 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ).

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості транспортного засобу Iveco 65C14, 2016 року випуску (номер кузова НОМЕР_1 ) у розмірі 401 331,25 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості транспортного засобу Renault Megan, 2006 року випуску, у розмірі

86 600,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплачених у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2021 року

№ 7-кД-1 грошових коштів у розмірі 43 151,77 грн.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 14 вересня 2023 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15 000,00 грн судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3 000,00 грн судових витрат з надання професійної правничої допомоги.

Постановою Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2023 року в частині вирішення вимог первісного позову ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за транспортні засоби та судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки Iveco 65C14, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 501 172,66 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки Opel Vivaro, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , у розмірі 99 283,20 грн.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня

2023 року в частині задоволення позовної вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення сплачених у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня 2021 року № 7-кД-1 грошових коштів, змінено.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 січня

2021 року № 7-кД-1 у розмірі 25 763,73 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 14 вересня 2023 року залишено без змін.

Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 24 січня

2024 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000,00 грн.

02 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 серпня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 січня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 755/4511/19, від 28 липня 2021 року у справі

№ 359/2653/18, постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, від 15 грудня 2020 року у справі

№ 752/17832/14-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).

Підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункти 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/10392/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк,

який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська