СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23483/23

пр. № 2-о/759/87/24

08 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Людмила Іллівна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1 , виданого 22.12.1998 року на підставі розпорядження № 7809 органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва, яке зареєстроване в м.Києві міським бюро технічної інвентаризації 12.01.1999 року в реєстрову книгу за № 1427 саме ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Києві померла його дружина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті, за його заявою була відкрита спадкова справа № 12/2023 та нотаріусом було встановлено, що в свідоцтві про смерть його дружини її призвище вказано " ОСОБА_3 ", а в свідоцтві про право власності на житло її прізвище вказано " ОСОБА_4 ", що унеможливлює оформлення його майнових прав в порядку спадкування після смерті його дружини, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2023 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 26-27).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2023 року відкрито провадження у цивільній справі (а.с. 29).

Завник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив заяву про встановлення належності правовстановлюючого документу задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Л.І. в судове засідання не з`явилась, направили до суду клопотання у якому просила розглядати справу без її участі та копію спадкової справи № 12/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 35).

Суд, заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, за змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Судом встановлено, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 31.10.2023 року зареєстровано актовий запис про шлюб 31.07.1982 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 15-16).

31.07.1982 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині " ОСОБА_3 " (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 (рос.), батьками якого вказані: батько ОСОБА_1 (рос.), мати ОСОБА_2 (рос.), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.1988 року (а.с. 12).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №с 3 від 31.10.2023 року зареєстрований актовий запис про народження ОСОБА_6 , відомості про батька: ОСОБА_1 , відомості про матір: " ОСОБА_2 " (а.с.59-60).

18.03.1997 року Державною податковою адміністрацією України видано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру " ОСОБА_2 " (а.с. 11).

04.09.2001 року Ленінградським РУ ГУ МВС України в м.Києві видано паспорт громадянина України НОМЕР_2 " ОСОБА_2 " (а.с. 9).

27.05.1991 року рішенням № 370 Виконавчого комітету Ленінградської районної ради народних депутатів "Про зміну договору найму житлового приміщення" переоформлено особовий рахунок на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 з ОСОБА_7 на " ОСОБА_2 " (а.с. 22).

Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 22.12.1998 року Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності " ОСОБА_2 ", ОСОБА_1 , ОСОБА_6 (а.с. 17).

У 1998 році видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності " ОСОБА_2 " (а.с. 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла " ОСОБА_2 ", що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 19.07.2023 року (а.с. 18).

Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 74188727 від 03.10.2023 року зареєстровано спадкову справу № 71336037, спадковець " ОСОБА_2 " (а.с. 19).

Відповідно експертного висновку № 056/111-а/2 від 24.01.2024 року Українського бюро лінгвістичних експертиз у практиці лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки докуменотальної фіксації неконкретних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Український запис прізвища " ОСОБА_3 " та " ОСОБА_4 " у документах, наданих на екпертизу, а також в інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Розбіжність між українськими документальними записами прізвища виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях під впливом російської орфоепії (а.с. 55).

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Суд враховує в якості консультативних роз`яснення, викладені у в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», за змістом якого при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Суд враховує в якості консультативних роз`яснення, викладені у листі Верховного Суду України 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", де зазначено, що громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Свідоцтво про право власності на житло є документом, який підтверджує виникнення права власності на квартиру.

Встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло в інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, заявник не має змоги.

Вбачається, що помилка у написанні прізвища власника у свідоцтві (« ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_3 ») є результатом технічної помилки при оформлені тексту свідоцтва про право власності на житло: не було здійснено звірку з паспортними даними.

Згідно з ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Факт належності вказаного правовстановлюючого документа ОСОБА_2 підтверджується співпадінням інших особистих даних зазначених у свідоцтві про право власності на житло та інших документах, наданих заявником, а саме паспортом громадяна України, ідентифікаційним кодом, свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про народження, які додані до матеріалів справи та в яких збігається ім`я та по батькові, проте не збігається одна літера прізвища (« ОСОБА_3 » - в паспорті, « ОСОБА_4 » - в свідоцтві), що в свою чергу дає суду підстави вважати, що вказані докази є належними та містять достатню інформацію для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги заявника.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При цьому, суд враховує, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником права спадкування після смерті ОСОБА_2 , при цьому в іншому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа заявник не має можливості, остільки вирішення питання приведення його у відповідність наразі за діючим законодавством вбачається лише у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 22 грудня 1998 року на підставі розпорядження № 7809 органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва, яке зареєстроване в м.Києві міським бюро технічної інвентаризації 12 січня 1999 року в реєстрову книгу за № 1427.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 76-81, 263-265, 273, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Людмила Іллівна про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити.

Встановити юридичний факт, належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , виданого 22 грудня 1998 року на підставі розпорядження № 7809 органу приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м.Києва, яке зареєстроване в м.Києві міським бюро технічної інвентаризації 12 січня 1999 року в реєстрову книгу за № 1427.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Людмила Іллівна, адреса: м.Київ, вул. Симиренка, 14/9.

Суддя Ю.О. Твердохліб