ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2647/23
Провадження № 2/362/343/24
У Х В А Л А

"14" лютого 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київськї області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

представника позивача, адвоката Стукалової І.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача, адвоката Янчука А.А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Стукалової Ірини Валеріївни про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_2 адвокат Стукалова І.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в селі Застугна Васильківського району Київської області, у зв`язку з чим внести зміни в актовий запис про народження, зазначивши батьком ОСОБА_2 ОСОБА_3 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кодаки, Васильківського району Київської області.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 35).

04.12.2023 року представник позивача адвокат Стукалова І.В. подала до суду клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи в якому просила призначити судову молекулярно-генетичну експертизу, вказуючи на те, що предметом позову у вказаній справі є встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Проведення молекулярно-генетичної експертизи щодо визначення ступеня спорідненості між позивачем і відповідачем, як братом та сестрою, є беззаперечним та єдиним доказом спорідненості між біологічним батьком - ОСОБА_3 та його дитиною ОСОБА_2 , без ексгумації трупа померлого ОСОБА_3 . Обставини, які будуть встановлені за результатом проведення судової експертизи мають значення для правильного вирішення спору, а ні суд, а ні учасники цивільної справи не володіють спеціальними знаннями у галузі генетики, необхідними для визначення кровного споріднення. У зв`язку з цим, необхідно призначити посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України (а.с.125-128).

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Відповідачка та її представник адвокат Янчук А.А. в підготовчому судовому засіданні заперечували щодо призначення експертизи, вказуючи на те, що згідно сталої судової практики можливо побачити, що тлумачення вказаних норм свідчить, що правила частин другої та третьої статті 53 КЗпШС застосовуються для встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала в шлюб у відношенні дітей, що народилися після 01 жовтня 1968 року; у відношенні дітей, які народилися до 01 жовтня 1968 року умови встановлення факту визнання батьківства передбачалися частиною першою статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР». У разі смерті особи, факт визнання нею батьківства може бути встановлений в судовому порядку за наявності таких умов: (а) перебування дитини на утриманні такої особи; (б) визнання особою себе батьком дитини. На момент виникнення правовідносин між сторонами, діяв Кодекс законів про сім`ю, опіку, шлюб і актів цивільного стану від 31 травня 1926 року (УССР). Твердження про те, що ДНК експертиза може встановити певні обставини не може взятися до уваги з огляду на те, що дана експертиза не підтверджує факту, що померлий визнавав себе батьком позивача, вона не підтверджує, що він утримував позивача, вона не підтверджує спільного господарства, не підтверджує вона і спільного проживання померлого і позивача, а також інші обставини, які вимагають норми матеріального права вона не підтверджує. Крім цього в клопотанні стоїть вимога про кровну спорідненість між позивачем та відповідачем, але це не є предметом розгляду так як позовна вимога про кровну спорідненість між сторонами не заявляється. Також надав письмові заперечення на клопотання про призначення експертизи (а.с.130-135).

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання, заслухавши думку сторін, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом позову є встановлення факту батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо в свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини другої статті 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття.

Частиною другою та третьою статті 53 КпШС України встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути: листи, заяви, анкети та інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин.

Частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Тобто при вирішенні спору про встановлення батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності.

Згідно ст. 12 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а суд зобов`язаний сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Як роз`яснено у п. п. п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», звернути увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків. Вказано на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування для повного та об`єктивного з`ясування обставин та вирішення справи необхідні спеціальні знання.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про призначення у справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, оскільки для встановлення біологічної спорідненості, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а клопотання представника позивача спрямовано на з`ясування обставин для підтвердження факту спорідненості позивача та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому клопотання представника позивача підлягає до задоволення.

Суд відхиляє заперечення представника відповідача про безпідставне призначення у справі експертизи, оскільки відповідно статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до ч. 3 ст.103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до ч.5 ст. 103 ЦПК України учасники справи мають право запропоновувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експертів. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

В силу вимог ч. 1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Щодо визначення експертної установи, суд враховуючи, що відповідач та представник відповідача заперечують щодо призначення експертизи, враховуючи вимоги закону, що експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд, а тому суд з урахуванням обставин справи та для неупередженого розгляду справи самостійно обирає експертну установу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, а тому вважає з урахуванням положень ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» доручити проведення експертизи експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, дана експертна установа має досвід та можливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи в розумні строки.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється на час проведення експертизи.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 76, 81, 103, 104, 247, 252, 253 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Стукалової Ірини Валеріївни про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи задовольнити частково.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства судову молекулярно-генетичну експертизу з використанням ДНК.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

-Чи наявне кровне споріднення по лінії батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , які мають спільну матір ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ?

Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (03141, м. Київ, вул. Докучаєвська, буд.4).

Попередити експерта з проведення судової молекулярно-генетичної експертизи про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України та відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов`язку за ст. 385 КК України.

Про день та час проведення судової молекулярно-генетичної експертизи повідомити сторін по справі за адресами зазначеними в позовній заяві ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_1 ), та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_2 ).

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вимогу експерта з`явитися до Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (03141, м. Київ, вул. Докучаєвська, буд.4), для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи з використанням ДНК.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Оплату за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі покласти на позивача ОСОБА_2 , ( АДРЕСА_1 в, м.т. НОМЕР_1 ).

Для проведення експертизи направити копію ухвали.

Провадження по справі зупинити до отримання висновку судової молекулярно-генетичної експертизи.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали виготовлено 14.02.2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко