Постанова

Іменем України

16 січня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2413/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 19 вересня 2023 року

у цивільній справі №278/4347/22 Святошинського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова Група"

про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова Група" (далі - ПрАТ "УСГ", Товариство, Страховик), в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу та скасувати її, стягнути страхове відшкодування у розмірі 1 437 440 грн.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що подія не є страховим випадком, оскільки пошкодження належного позивачу на праві приватної власності автомобіля пов`язані з військовою агресією РФ проти України та з масовими безпорядками, які вчинялися військовослужбовцями РФ в період лютого-квітня 2022 року в Київській області Бучанського району, зокрема смт Ворзель.

Стверджував, що сам факт війни або воєнний стан, який діє з 5 години ранку 24 лютого 2022 року та донині не можуть бути причиною відмови у страховій виплаті.

Резюмував, що оскільки жодних пошкоджень від куль, ракет, мін, осколків, ударних хвиль на автомобілі "БМВ", державний номер НОМЕР_1 , не виявлено, а пошкодження застрахованого автомобіля відбулося у період з 03.04.2022 по 10.04.2022, тобто після звільнення селища Ворзель від російських військ, у Страховика виник обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що висновок суду ґрунтується на акті огляду транспортного засобу від 29.04.2023, з якого взято лише частину допису в акті наступного змісту "…На пошкоджених деталях транспортного засобу є ознаки пошкодження, які відносять до воєнних дій…".

При ухваленні рішення судом не встановлено основної обставини, а саме часу настання страхового випадку.

Судом в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_2 , який надав покази про те, що 03.04.2022 після звільнення смт Ворзель від російських загарбників, він особисто бачив у гаражі транспортний засіб "БМВ Х5", державний номер НОМЕР_1 , який був не ушкоджений.

Судом не взято до уваги фотокопію транспортного засобу, з якої також вбачається, що пошкодження не є наслідком військових дій.

За наведених обставин просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому зазначив, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак не спростовують висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Позивач та його представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали з підстав, викладених в ній, та просили задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду мправи, в судове засідання свого представника не направив. Від представника відповідача Головащенко К. Г. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника ПрАТ "СК "УСГ".

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника ОСОБА_3 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2021 між ОСОБА_1 та ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" було укладено договір №28-11212-21-00007 добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно правової відповідальності водія від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті. Предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим на умовах транспортним засобом "БМВ Х5", д.н.з. НОМЕР_1 , 2017 року випуску. Строк дії договору з 20.05.2021 по 19.05.2022 (а. с. 20-31).

Позивач в позові посилається на страхову подію, яка трапилася в період часу з 03.04.2022 по 10.04.2022 та про яку йому стало відомо 12.04.2022.

12.04.2022 позивачу стало відомо про пошкодження його автомобіля, внаслідок протиправних дій сторонніх осіб, який був припаркований на території приватного будинку АДРЕСА_1 .

В цей же день працівники поліції склали акт огляду вказаного автомобіля. Згідно з протоколом огляду місця події працівниками поліції від 12.04.2022, в рамках кримінального провадження №0000029 за ч. 2 ст. 438 КК України, в АДРЕСА_2 , був виявлений автомобіль "БМВ", д.н.з. НОМЕР_1 , який повністю пошкоджений, із зовнішнього поверхневого огляду було виявлено відсутність значної частини елементів кузова зокрема: відсутнє скло, фари, ручки дверей, бампер, решітка, радіатор, бокові дзеркала, в салоні автомобіля все перевернуто та викрадено багато частин комплектації автомобіля, на капоті автомобіля наявний напис спрей-фарбою у вигляді латинської букви «V», а під нею зменшений вигляд даної літери білого кольору (а. с. 35-39).

12.04.2022 на гарячу лінію ПАТ «СК «УСГ» надійшов дзвінок щодо пошкодження застрахованого транспортного засобу.

17.04.2022 про подію було письмово повідомлено Страховика відповідно до умов укладеного договору (а. с. 128-129).

29 квітня 2022 року Страховиком було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу у присутності Страхувальника. У вказаному акті огляду ТЗ зазначено, що автомобіль "БМВ" має пошкодження, в т.ч. на пошкоджених деталях транспортного засобу є ознаки пошкодження, які відносяться до воєнних дій. Огляд проводився в присутності позивача, який ніяких заперечень чи зауважень в акті не зазначив (а. с. 135-136).

02 травня 2022 року Страховик направив лист ОСОБА_1 в якому повідомив останнього про необхідність надання документів, визначених Договором страхування для встановлення всіх фактичних обставин пошкодження застрахованого транспортного засобу.

05 травня 2022 року представник позивача надіслав на електронну адресу Страховика копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000029 від 27.02.2022 за ст. 438 КК України.

15 травня 2022 року ОСОБА_1 через представника направив відповідачу рахунок щодо розміру завданих збитків.

23 травня 2022 року Страховик направив ОСОБА_1 лист про призначення страхового розслідування та відстрочення прийняття рішення на строк 90 календарних днів, відповідно до умов Договору страхування та додатково повідомив про необхідність надання документів, визначених договором страхування.

30 травня 2022 року відповідач направив додатковий лист позивачу про надання уточненого витягу з ЄРДР, оскільки надана копія витягу з ЄРДР №0000029 від 27.02.2022 не містила інформації по факту пошкодження застрахованого транспортного засобу.

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 надіслав відповідачу лист Слідчого управління ГУ СБУ у м. Києві та Київській області про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню №0000029 від 27.02.2022 та про здійснення досудового розслідування в межах справи цього ж кримінального провадження за ст. 438 КК України по факту пошкодження транспортного засобу BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 .

02 вересня 2022 року Страховик прийняв рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що повідомив позивача.

Судом також встановлено, що відповідачем в ході власного розслідування події, про яку відповідач вперше повідомив в телефонному режимі 12.04.2022, було отримано лист-відповідь від командування сухопутних військ ЗСУ (116/2/1/13622 від 27.06.2022), яким повідомлено, що в період з 24.02.2022 по 03.04.2022 на території Київської області велися бойові дії внаслідок військового нападу РФ на Україну, в тому числі з використанням військової зброї/техніки або нанесення ракетно-бомбових ударів тощо. Також зазначено, що Київську область у період з 24.02.2022 по 31.05.2022 відповідними наказами Головнокомандувача ЗСУ "Про визнання районів ведення бойових (воєнних) дій" було визнано районом ведення бойових (воєнних) дій.

Як вбачається з фото пошкодженого автомобіля "БМВ", д.н.з. НОМЕР_1 , на даному автомобілі наявна характерна символіка військ РФ, зокрема буква "V" (а. с. 124).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності і колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про страхування» (далі - Закон), страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону, добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування» передбачені підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування (страхової виплати), зокрема, умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом положень ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Приписи наведених норм нерозривно пов`язують момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Таким чином, виключно за умови настання страхового випадку та відсутністю виключень з них або підстав для відмови, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що подія, яка відбулася з автомобілем позивача, не є страховим випадком, і позивачем під час розгляду справи протилежного доведено не було. Зокрема, позивачем не надано належних та допустимих доказів тому, що пошкодження автомобіля відбулося саме у період з 03 по 10 квітня 2022 року, як він стверджує про це і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі, тобто після закінчення ведення бойових дій на території, де знаходився застрахований транспортний засіб.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач посилався на те, що судом першої інстанції частково взято до уваги інформацію, яка зазначена в протоколі огляду місця події від 12.04.2022, але не взято до уваги, що в протоколі міститься опис пошкоджень транспортного засобу та відсутні відомості про те, що такі пошкодження відносяться до воєнних дій або утворилися внаслідок воєнних дій.

Колегія суддів вважає, що такі доводи апеляційної скарги необґрунтованими, оскільки факт пошкодження автомобіля позивача саме у період часу з 03.04.2022 по 10.04.2022, а не в будь-який інший час, не доведено належними та достовірними доказами.

Оскільки позивач доводив, що випадок, який він вважає страховим, відбувся в період з 03.04.2022 по 10.04.2022, то саме він повинен був надати докази на підтвердження цієї обставини.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що в заяві про настання страхового випадку від 17.04.2022, ОСОБА_1 , діючи через представника ОСОБА_5 , вказав наступне: «12.04.2022 мені стало відомо про пошкодження мого автомобіля внаслідок протиправних дій сторонніх осіб. Автомобіль був припаркований за адресою АДРЕСА_1 . За яких обставин, коли і ким саме його було пошкоджено мені не відомо. Про пошкодження повідомив сусід 12.04.2022, в цей же день виїжджала поліція, яка склала акт огляду автомобіля…» (а. с. 117).

Позивач помилково вважає, що відомості зазначені у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0000029 від 27.02.2022 за ч. 1 ст. 438 КК України, про викрадення застрахованого автомобіля в період часу з 03.04.2022 по 10.04.2022, є доказом, що події, про які зазначено у реєстрі відбулися саме у цей період часу, оскільки такі відомості внесено до реєстру зі слів заявника і такі відомості підлягають з`ясуванню (а. с. 49-52).

Крім того, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що реєстрація кримінального провадження №0000029 відбулася на підставі заяви ОСОБА_1 від 21.02.2022 за фактом загибелі батька позивача - ОСОБА_6 . Звертаючись до правоохоронних органів із заявою 21.02.2022 позивач не зазначав обставин щодо пошкодження застрахованого автомобіля (а. с. 144).

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація кримінального провадження за фактом пошкодження застрахованого автомобіля відбулася в Єдиному реєстрі досудових розслідувань на підставі усної заяви від 02.09.2022 та зареєстровано за номером 0002722 (а. с. 52).

З метою усунення розбіжностей зазначення у кримінальному провадженні від 27.02.2022 подій, які відбувалися пізніше, а саме в період з 03.04.2022 по 10.04.2022, позивач у відповіді на відзив зазначив, що відомості про дату та факт пошкодження застрахованого автомобіля були додані правоохоронними органами в один епізод №7 вже раніше порушеного кримінального провадження від 27.02.2022.

Разом з тим, такі пояснення не спростовують факт, що такі відомості про дату та місце події внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви позивача, в яких саме останнім викладено обставини події.

Матеріали справи не містять доказів, що обставини, на які посилався позивач у заяві до правоохоронних органів, були перевірені та встановлені під час досудового розслідування, і доказам, на підставі яких встановлені такі обставини, судом надано оцінку та існує судове рішення, яким встановлено факт пошкодження застрахованого автомобіля в період з 03.04.2022 по 10.04.2022, у період звільнення території, на якій знаходився застрахований автомобіль, від російських військ.

Колегія вважає обґрунтованими доводи відповідача, що пошкодження застрахованого автомобіля відбулося під час ведення на території Київської області бойових дій внаслідок військового нападу РФ на Україну, про що свідчать письмові докази в матеріалах справи, а саме: фото, з якого вбачається, що на капоті пошкодженого застрахованого автомобіля міститься напис спрей-фарбою у вигляді латинської букви «V», а під нею зменшений вигляд даної літери білого кольору, символ якої використовувався російськими окупантами; акт огляду від 12.04.2022; акт огляду від 29.04.2022.

Доводи апеляційної скарги, що суд не врахував показів свідка ОСОБА_2 , який повідомив про те, що 03.04.2022 бачив автомобіль BMW Х5, д.н.з. НОМЕР_1 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення суд надав правову оцінку показам свідка та аргументовано їх відхилив, як не допустимий доказ, зазначивши в мотивувальній частині рішення, що такі покази фактично ґрунтуються на чутках. В свою чергу, незгода позивача з оцінкою наданою судом показам свідка не свідчить про не врахування такого доказу судом в сукупності з письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду.

Ураховуючи викладені вище обставини, які вказують на наявність у справі доказів пошкодження застрахованого автомобіля позивача саме під час та в районі ведення бойових дій, є обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що пошкодження автомобіля не є страховим випадком у відповідності до вимог пп. 3.1.1. п. 3.1. Розділу 3 Частини 2 Договору страхування, а відтак у страховика не виник обов`язок щодо виплати страхового відшкодування.

Щодо доводів скаржника про те, що пошкодження, які містяться на застрахованому транспортному засобі не можна віднести до виключень, зазначених в підпункті 3.1.1. пункту 3.1. Розділу 3 Частини 2 Договору страхування, оскільки вони не відносяться до ракетно-бомбових чи інших уражень, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не відносить пошкодження автомобіля до ракетно-бомбових чи інших уражень, а діє виключно в рамках укладеного Договору страхування та наданих позивачем документів (Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000029). Зокрема, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що власнику застрахованого транспортного засобу завдано матеріальний збиток внаслідок війни, інших військових заходів та масових безпорядків, які відбувалися на той час в Київській області Бучанському районі, зокрема, але не виключно в смт Ворзель та селі Мироцьке, у зв`язку з порушенням ведення законів війни та посяганням на територіальну цілісність і недоторканність України з боку РФ. А тому саме ці протиправні дії третіх осіб і не визнані страховим випадком та відповідно не породжують у відповідача обов`язку щодо виплати страхового відшкодування в межах Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-11212-21-00007.

Дійсно, законодавцем передбачено, що підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування є підстави, зазначені у ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», а також інші підстави, передбачені Договором страхування.

Як вбачається зі змісту вищевказаного договору добровільного страхування, між сторонами було погоджено вичерпний перелік причин відмови у виплаті страхового відшкодування, який міститься в розділі 16 Частини 2 Договору страхування.

Зокрема підпунктом 16.1.11. пункту 16.1. Розділу 16 Частини 2 Договору страхування визначено, що підставою для відмови Страховика у виплаті страхового відшкодування є якщо подія, що призвела до збитків, сталася за будь-якої умови, зазначеної в Розділі 3 Частини 2 цього Договору або внаслідок навмисних дій страхувальника (вигодонабувача, водія, довірених осіб страхувальника, застрахованої особи), спрямованих на настання страхового випадку.

В свою чергу, Розділ 3 Частини 2 Договору страхування містить перелік винятків із страхових випадків і обмеження страхування.

Так, відповідно до підпункту 3.1.1. пункту 3.1. Розділу 3 Частини 2 Договору страхування, страховими випадками не визнаються події, які настали внаслідок або під час ядерного вибуху, впливу радіації або радіоактивного забруднення, війни, військових дій, маневрів або інших військових заходів, громадянських війн, масових безпорядків, терористичних актів, антитерористичних операцій, операцій об`єднаних сил, а також використання ТЗ органами МВС, СБУ, військовою або громадською владою, у т.ч. для блокади доріг, переслідування тощо.

Таким чином, відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, діяв у відповідності до вимог діючого законодавства та умов договору страхування, укладеного між сторонами.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено часу настання страхового випадку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки звертаючись до суду з позовом таку обставину повинен доводити позивач та надати докази на підтвердження такої обставини, тоді як суд на підставі наданих доказів встановлює обставини справи та надає їм правову оцінку. Більш того, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом встановлено, що пошкодження застрахованого автомобіля відбулося на території населеного пункту Київщини, яка перебувала під тимчасовою окупацією російських військ.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до власного тлумачення позивачем умов договору страхування та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам, та з урахуванням недоведеності позовних вимог обґрунтовано відмовлено у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, враховуючи те, що позивачем суду не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська