УХВАЛА

19 січня 2024 року

м. Київ

справа № 274/1067/18-ц

провадження № 61-18076ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Бориса Івановича у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 13 червня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області

від 22 лютого 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22 лютого

2023 року залишено без змін.

11 грудня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку

ОСОБА_1 подано касаційну скаргу (передано 19 грудня 2023 року), у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, прийняти нову постанову про задоволення скарги.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 21 грудня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задоволено. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано надати докази про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону, оскільки із наданих виписок комунального некомерційного підприємства «Житомирський обласний онкологічний диспансер» Житомирської обласної ради із медичної карти хворої ОСОБА_1 та інших доказів

не вбачається, що вона є особою з інвалідністю II групи. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.

19 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гулька Б. І., яка обґрунтована тим, що існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, так як, на її думку, вказаним суддею-доповідачем порушено норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ЦПК України, оскільки безпідставно постановив ухвалу про відмову у звільненні від сплати судового збору та залишив її касаційну скаргу без руху з підстав такої несплати. Зазначала, що вказаний суддя уже розглядав справи за її позовами та, на її думку, ухвалював незаконні судові рішення. Вважає, що надала суду усі необхідні докази, що підтверджують підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Вказана заява ОСОБА_1 є необґрунтована.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Верховного Суду Гулько Б. І. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заяви про відвід судді Верховного Суду Гулька Б. І.зводяться до незгоди заявника з прийнятим процесуальним судовим рішенням у справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

При цьому, доводи заяви не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Гулька Б. І.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Гулька Б. І., тому відповідно до частини третьої

статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Бориса Івановича у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Волкової Євгенії Олегівни за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду

від 13 червня 2023 року визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Гулька Б. І. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько