Єдиний унікальний номер 235/103/24
Провадження № 2/235/413/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Леонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 27.11.2019 по 13.04.2023, працюючи прохідником 5 розряду з повним робочим днем в шахті, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

Під час виконання покладених на нього трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, а також він піддався впливу шкідливих виробничих факторів виробничого середовища та трудового процесу, рівні та концентрації яких перевищили допустимі параметри.

Зазначене вище у сукупності стало причиною трудового каліцтва (перелом руки) та виникнення у нього хронічних професійних захворювань - хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, хронічний бронхіт ІІ ст., у фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН 11 ст.

Відповідно до Медичного висновку Центральної лікарсько-експертної комісії від 09.08.2023 № 31/684 09.08.2023 йому було вперше встановлено зазначені вище професійні хронічні захворювання.

Відповідно до п.17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (форма П-4), складеного 24.08.2023, професійні захворювання виникли у нього у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу виробничих факторів - фізичного навантаження, виробничого пилу, робочої пози, виробничого шуму.

Відповідно до акту огляду МСЕК від 08.09.2023 з 08.09.2023 йому повторно встановлена 2 група інвалідності безстроково.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 08.09.2023 з 08.09.2023 йому за сукупністю професійних захворювань визначено безстроково 65% втрати професійної працездатності.

У зв`язку із хронічними професійними захворюваннями він тривалий час знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах, лікування за наслідками професійного захворювання продовжує зараз і буде продовжувати надалі.

Набуття профзахворювань, втрати працездатності та встановлення групи інвалідності призвели та продовжують призводити до:

- фізичних страждань, яких він не може позбутися: він постійно відчуває фізичний дискомфорт та біль в ногах та грудях, загальну слабкість та втому. В нього утруднена хода, турбують судоми, задишка при помірному фізичному навантаженні, кашель з тяжко відділяємим мокротинням, головний біль. В такому стані він знаходиться кожен день та краще йому на становиться. Лікування він проходить для того, щоб його стан не погіршувався;

- істотно вимушених змін в його житті, необхідності вжиття додаткових заходів для організації його життя: він вимушений проходити постійне лікування та реабілітацію для того аби підтримувати захворювання в стадії ремісії;

- неможливості продовжувати роботу за своєю здобутою спеціальністю або виконувати іншу роботу, пов`язану з фізичним навантаженням;

- складнощів у побуті та повсякденному житті: наслідки трудового каліцтва та виробничої травми призвели до обмеження його здатності до самообслуговування, позбавляють його можливості реалізувати свої бажання та звичку. Він погано спить, в нього погіршився апетит, зменшилася суспільна активність, здатність та бажання до спілкування та взаємодії із соціумом.

У зв`язку із зазначеним вище вже досить тривалий час він зазнає душевних страждань - перебуває у відчаї, відчуває себе незахищеним, неповноцінним серед інших здорових людей, до кола яких до набуття інвалідності відносився і він. Він відчуває страх перед завтрашнім днем, став дратівливим та замкненим у собі, пригнічений усвідомленням незворотності погіршенням стану здоров`я, безстроковості втрати працездатності, нездатності фінансово забезпечити себе та свою сім`ю.

Завдану йому моральну шкоду оцінив у 312 664,69 грн, просив відшкодувати її з відповідача (а.с.1-7).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.46).

30 січня 2024 року відповідачем подано відзив, за яким вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.17 Акту розслідування професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих факторів, параметри яких перевищували допустимі.

Останнім місцем роботи, за яким складено даний акт, є ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Причини виникнення профзахворювань вказані у п.18 Акту П-4: вуглепородний пил, важкість праці, шум, а також їх фактичне значення.

Проте хронічна хвороба має довготривалий повільний процес. За весь період роботи на підприємстві відповідач жодних скарг не заявляв, обов`язкові медичні огляди проходив, за результатами яких його було визнано здоровим та придатним для роботи.

Звільнився позивач за власним бажанням у зв`язку з виходом не пенсію, а не у зв`язку з невідповідністю займаній посаді за станом здоров`я. І тільки після звільнення з ТОВ «Шахтобудівельна компанія» позивач «раптово» виявив у себе цілу низку професійних захворювань.

Зважаючи на наявність у позивача декількох професійних захворювань, видно, що він протягом декількох років мав серйозні проблеми із здоров`ям, але, перебуваючи на диспансерному обліку із хронічними хворобами, продовжував працювати в шкідливих умовах, що, безумовно, і стало передумовою для розвитку у нього професійних захворювань. Навіть суттєве погіршення стану здоров`я не змусило позивача змінити професію, пройти навчання новій професії. Зазначене, на думку відповідача, свідчить про недбале ставлення позивача до свого здоров`я та суто матеріальний інтерес до вирішення цієї справи.

Позивач при працевлаштуванні до відповідача знав про наявність в нього хронічних захворювань, усвідомлював, що під час роботи в шкідливих і небезпечних мовах дані хвороби будуть розвиватися, проте під час проходження обов`язкового вступного медичного огляду приховав від адміністрації відповідача даний факт. За результатами проходження обов`язкових щорічних медичних оглядів був визнаний придатним до роботи. Таким чином, дані дії позивача є несумісними із наступним намаганням звинуватити підприємство відповідача у виникненні професійних захворювань, адже якби позивач діяв добросовісно та повідомив відповідача про наявність в нього хронічних захворювань, то роботи він би не допускався.

Як вбачається з Акту П-4 та трудової книжки позивача, причиною виникнення професійних захворювань стала послідовна робота на декількох підприємствах вугільної галузі. Таким чином, шкода позивачеві була завдана внаслідок послідовної роботи на декількох підприємствах вугільної галузі, а відтак її розмір має бути розподілений відповідно до стажу роботи позивача на цих підприємствах та ступеню шкідливого впливу. Відтак відшкодування суми моральної шкоди повинно здійснюватися пропорційно відпрацьованому стажу на всіх цих підприємствах.

Загальний стаж роботи позивача складає 25 років 05 місяців 05 днів, з них на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» - 3 роки 4 місяці 17 днів, або всього 12% від загального стажу, інші 88% позивач працював на інших підприємствах. Отже, виходячи з принципів розумності та об`єктивності, відповідач просив стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди мінімальну суму моральної шкоди. Обґрунтованою сумою відшкодування моральної шкоди на думку відповідача буде 37 519,00 грн (312664,69 грн х 12%).

Позивач у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями та травмою права на працю не позбавлений.

Крім того необхідно врахувати, що позивачеві органом Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, щоб компенсувати йому втрачений заробіток.

Позивач не позбавлений засобів до існування та задоволення власних потреб, оскільки також може отримувати пенсію.

Первинний діагноз щодо професійних захворювань позивачеві встановлено у листопаді 2023 року, отже, зважаючи на нетривалий період страждань поряд з його багаторічною усвідомленою працею і розмір відшкодування має бути занадто великим.

Моральні страждання позивача повинен полегшувати вже той факт, що йому не потрібно знову заради соціальних виплат займатися важкою та небезпечною працею.

Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, просив суд звернути увагу, що відповідно до п.п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Відповідно п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку на доходи фізичних осіб є, зокрема податковий агент. Згідно п. 14.1.180 ПК України податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, з 23 травня 2020 року стягнута моральна шкода підлягає оподаткуванню у разі перевищення її розміру чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати. У судів повноваження для визначення порядку та розмірів сплати податків відсутні.

Таким чином, відповідач вважав, що позовні вимоги позивача не підтверджуються належними доказами у справі, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Враховуючи введення на території України з 24.02.2022 року військового стажу, дія якого неодноразово продовжувалася, а також суттєвих обмежень та перепон як фактичного, організаційного, так і юридичного характеру, відповідач був обмежений строком для подання відзиву на позовну заяву та додаткових доказів у справі.

У теперішній час внаслідок воєнних дій з боку рф наносяться ракетні та бомбові удари по воєнних та цивільних об`єктах на всій території України, триває збройне протистояння у багатьох населених пунктах держави, що вочевидь створює небезпеку для всіх без виключення громадян. Крім того, у містах країни запроваджено комендантську годину, об`єктивно існують суттєві обмеження щодо вільного пересування внаслідок відсутності, нерегулярності чи небезпечності транспортного сполучення.

У зв`язку з чим просив визнати поважними причини пропуску строку подання відзиву до суду, поновити строк подання до суду відзиву на позовну заяву, в позові відмовити, а якщо суд буде не згоден з позицією відповідача по справі, - стягнути на відшкодування моральної шкоди 37519 грн (а.с.51-55).

У встановлений судом строк позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що в Інформаційній довідці про умови праці та в Акті розслідування причин виникнення професійного захворювання визначено та затверджено порушення законодавства про охорону праці (перевищення концентрації пилу на робочому місці, перевищення параметрів фізичного навантаження) виключно ТОВ «Шахтобудівельна компанія».

Представник відповідача повністю залишає поза увагою факт нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, який стався з ним на ТОВ «Шахтобудівельна компанія» під час виконання трудових обов`язків та призвів до трудового каліцтва.

Факт застосування відповідачем засобів індивідуального захисту, провадження прогресивних технологій з метою мінімізації впливу шкідливих факторів не підтверджується жодними належними та допустимими доказами.

Факт начебто навмисного приховування ним професійних захворювань повністю спростовується фактом того, що професійні захворювання були виявлені та встановлені вже після його звільнення з підприємства відповідача.

Право на відшкодування також є засобом попередження з боку відповідачів вчинення аналогічних порушень прав, відповідно розмір відшкодування має бути достатнім для задоволення потреб позивачів, але й відчутним для відповідачів.

В наданій відповідачем податковій консультації зазначено, що відповідно до п.52.2 ст.52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер. У зв`язку з тим, що вона надана ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», а не відповідачу, посилання на неї є неактуальним. Більш того, у передостанньому абзаці консультації зазначено, що з метою уникнення неоднозначного тлумачення норм податкового законодавства у частині оподаткування доходів фізичних осіб, необхідно детальне вивчення документів (матеріалів), які стосуються порушеного питання.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються суми, які за рішенням суду спрямовані на відшкодування моральної шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено в постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 180/683/13-ц, від 05.06.2019 у справі № 227/130/14-ц, від 25.11.2020 у справі № 264/5681/17, від 19.05.2021 у справі № 180/377/20, у справі № 332/2120/20 від 04.08.2021.

Таким чином, доводи відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди, яка буде призначена судом до відшкодування, є безпідставними. Просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с.64-66).

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить наступних висновків.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Позивач працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія» з 27.11.2019 (наказ № 1940-к від 26.11.2019) по 13.04.2023 (наказ № 284-к від 12.04.2023) в якості машиніста гірничих виїмкових машин 6, 5 розряду з повним робочим днем на підземних роботах, звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я (а.с.11-17).

8 жовтня 2020 року о 01 годині 30 хвилин під час роботи на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму правої руки. Обставини, за яких стався нещасний випадок, підтверджуються актом розслідування нещасного випадку, що стався в ТОВ «Шахтобудівельна компанія» (а.с.18-23).

Згідно медичного висновку Центрального лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.08.2023, № 31/684, наданого Клінікою професійних захворювань Державної установи Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» за вих. № 2254 від 09.08.2023 ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання - хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт ІІ ст., в фазі затухаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН - ІІ ст. (другого ст.) (а.с.39).

Як зазначено в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), складеного 24 серпня 2023 року комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затвердженого начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В. Королем 23 серпня 2023р., причиною виникнення у позивача професійного захворювання є вуглепородний пил: фактична величина 115,8 мг/куб.м при нормативному значенні 2 мг/куб.м, тривалість дії упродовж зміни - 92,2% зміни. Важкість праці: фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів нижніх кінцівок та тулуба) - фактична величина 114,4 Вт при нормативному значенні 90 Вт; фізичне динамічне навантаження (за участю м`язів рук та плечового поясу) - фактична величина 55,1 Вт при нормативному значенні 45 Вт; маса вантажу, що підіймається та переміщується - фактична величина 30 кг при нормативному значенні 30 кг. Робоча поза в нахиленому положенні більше 30-55% зміни при нормативному значенні до 30-25% зміни. Нахилу корпусу 80 разів за зміну при нормативному значенні 50-100 разів за зміну. Фактичні рівні звукового тиску, еквівалентні рівні шуму 99 дБА при нормативному значенні 80 дБА (п.18 Акта).

У п.20 Акту комісією зазначено, що начальник підземної гірничопрохідницької дільниці Дирекції з виробництва ТОВ «Шахтобудівельна компанія» Репях М.М. порушив п.1.12, п.3.9, п.8.1, п.8.2, п.8.3, п.8.4 Державних санітарних правил та норм «Підприємства вугільної промисловості» ДСП 3.3.1.095-2002 (а.с.29-33).

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 542835, виданої Обласною профпатологічною медико-соціальною експертною комісією 08.09.2023, позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності з 06.09.2023 безстроково, встановлена друга група інвалідності, визначена потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні (а.с.34-35).

У відповідності до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1).

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`ям (п.1 ч.2).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5).

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно зі ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.

Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Судом установлено, що позивач працював у ТОВ «Шахтобудівельна компанія», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійних захворювань, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці.

За змістом ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки позивача, акту розслідування нещасного випадку, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) у позивача, довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, медичним висновком ЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання, повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння).

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також нетривалий період роботи перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 80 000 грн.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV ПК України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Підпункт 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб, зокрема, юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), яка незалежно від організаційно правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язана нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 163.1 статті 163 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (пункт 164.1 статті 164 ПК України та підпункт 164.1.1 цього пункту).

Відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

У попередній редакції зазначена норма права передбачала, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Отже, з 23 травня 2020 року пункт «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України доповнено словами «а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом», тобто суми відшкодування моральної шкоди підлягають оподаткуванню.

Граматичне та системне тлумачення зазначеного пункту ПК України у чинній редакції дозволяє зробити висновок, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються: 1) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди; 2) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди життю та здоров`ю; 3) суми, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Отже, як до 23 травня 2020 року, так і чинним податковим законодавством передбачено, що стягнуті за рішенням суду суми на відшкодування шкоди життю та здоров`ю не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, зокрема, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Правовий висновок про те, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається суми відшкодування шкоди, завданої платнику податку внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, викладено також у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 227/130/14-ц, від 25 листопада 2020 року у справі № 264/5681/17, від 19 травня 2021 року у справі № 180/377/20, від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21.

Таким чином моральна шкода у розмірі 80 000 грн підлягає стягненню без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому у відповідності до п.3 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Задоволені позовні вимоги складають 25,59% (80 000 грн х 100% : 312 664,69 грн). На підставі цього підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно задоволеної частини позовних вимог в сумі 800,11 грн (3126,65 грн х 25,59% : 100%).

Відповідно до ст.43 Конституції України, ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.43 Гірничого закону України, керуючись ст.ст.13, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» (м. Покровськ Донецької області, вулиця Залізнична, будинок 82, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом та професійними захворюваннями, 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень без утримання з цієї суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтобудівельна компанія» в дохід держави судовий збір в розмірі 800 (восьмисот) гривень 11 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції за правилами ст.ст.354, 355 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко