Справа № 498/205/24
Провадження № 2/517/57/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про залишення позовної заяви без руху)

14 лютого 2024 року смт. Захарівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Тростенюк В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про поновлення на роботі

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Дабіжа О.А. звернулася в суд з позовом до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про поновлення на роботі.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд приходить до наступного висновку.

Позовна заява має містити відомості, передбачені пунктами 1 - 10 частини третьої статті 175 ЦПК України, та відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Ознайомившись зі змістом заявлених позовних вимог, суд звертає увагу позивача на наступне.

Проаналізувавши текст прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів починаючи з моменту звільнення 04.01.2024 року та до моменту поновлення на роботі, проте не зазначено у якому розмірі, відповідно до розрахунку. Та обставина, що вимога про стягнення зазначених коштів заявлена по дату поновлення на роботі не перешкоджає позивачу зазначити відповідні суми станом на час звернення до суду з позовом.

Таким чином позивачу на виконання вищевказаних положень чинного законодавства необхідно конкретизувати зміст позовних вимог та надати суду виправлену редакцію позовної заяви відповідно до кількості учасників процесу.

Крім того, позивачем в поданій до суду позовній заяві одночасно заявлено декілька позовних вимог, а саме 1) про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з роботи; 2) поновлення на роботі, 3) стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не надано квитанцію про сплату судового збору виходячи із заявлених позовних вимог в розмірі 2 422, 40 грн.

Посилання позивача на норми п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення її від сплати судового збору є помилковими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

При вирішенні інших трудових спорів (окрім спорів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі) підлягає сплаті судовий збір за ставкою, визначеною у пункті другому частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Отже, за вимогами, які випливають із трудових відносин, позивачі не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як слідує із змісту позовної заяви та наведених позивачем мотивів останньою оспорюється розпорядження Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області № 3-ОС від 04.01.2024 року про звільнення позивача з посади директора комунального підприємства «Злагода».

Позовна вимога про визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення не є тотожною позовним вимогам про поновлення на роботі. Така вимога повинна бути оплачена на загальних підставах, як вимога немайнового характеру.

Залишаючи без руху позовну заяву з підстав несплати судового збору суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду України, висловлений у постанові від 30.01.2019 по справі № 910/4518/16, провадження № 12 -301гс18 щодо застосування норм права, а саме сплати судового збору при зверненні до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні: «Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях» (пункт 58 постанови від 30.01.2019). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на такі норми чинного законодавства України, позивач не звільняється від сплати судового збору за заявлені вимоги не пов`язані із поновленням на роботі.

Таким чином, відповідно до ставок ЗУ «Про судовий збір» позивачу необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги (1.визнання протиправним та скасування розпорядження про звільнення з роботи; 2. стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) у сумі 2 422, 40 грн., на рахунок UA0015672, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код ЄДРПОУ) 37607526, код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт. Захарівка.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених Законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовної заяви буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 258-260 ЦПК України

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про поновлення на роботі - залишити без руху.

Позивач може усунути недоліки позовної заяви, які викладені в ухвалі на протязі двох днів з моменту отримання цієї ухвали.

В разі, якщо у вказаний строк недоліки, вказані в ухвалі, не буде усунуто, позовна заява буде вважатися неподаною та повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: