ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Київ

справа № 686/3582/16-ц

провадження № 61-11662св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Геннадія Володимировича на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2021 року у складі судді Мазурок О. В. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 червня 2023 рокуу складі колегії суддів: Ярмолюка О. І., Корніюк А. П., Талалай О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

2. Позовна заява мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2013 року. В цьому шлюбі сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Наразі ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і не надає дитині матеріальної допомоги. Відповідач працює та отримує дохід, не сплачує аліменти, з нього не проводиться стягнення за виконавчими документами.

3. З огляду на вказане ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на дочку ОСОБА_3 у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

4. У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

5. ОСОБА_1 зазначив, що з березня 2008 року він почав проживати спільно з ОСОБА_2 , а 07 травня 2008 року вони зареєстрували шлюб. На час одруження ОСОБА_2 вже мала малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом із реєстрацією шлюбу була проведена реєстрація народження дитини ОСОБА_2 , батьком якої записано позивача. ОСОБА_3 народилася до зустрічі сторін, а тому позивач не є її біологічним батьком.

6. ОСОБА_1 просив суд виключити з актового запису №17 від 20 вересня 2008 року про народження ОСОБА_3 , складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, відомості про нього як батька дитини.

Короткий зміст рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

7. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 19 грудня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2016 року та до повноліття дитини.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

8. Постановою апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня

2018 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року в частині стягнення аліментів змінено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 лютого 2016 року та до повноліття дитини.

У решті рішення суду залишено без змін.

9. Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Хмельницької області від 04 червня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 02 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

11. Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 червня 2022 року, в позові ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про виключення відомостей про батька з актового запису народження дитини відмовлено.

12. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що ОСОБА_1 записаний батьком дитини відповідно до частини першої статті 126 СК України, тобто за спільною заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. При цьому ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами відсутність кровного споріднення між ним і дитиною.

13. Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 червня 2022 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

14. Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначав, що суди не надали належної оцінки бездіяльності відповідачки, викладені в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2017 року висновки щодо ухилення

ОСОБА_2 від проведення експертизи не спростували, а відтак належним чином не з`ясували, чи не свідчать такі дії відповідачки про її ухилення від проведення судової експертизи з метою встановлення істини у справі; чи свідчать нез`явлення ОСОБА_2 разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-біологічної (імунологічної) експертизи про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини.

15. Також суди, не розглянувши заявлене 03 лютого 2020 року письмове клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Г. В. про призначення у справі судово-біологічної (імунологічної) експертизи для встановлення кровного споріднення між ОСОБА_1 та дитиною -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкодили реалізації принципу змагальності сторін у цивільному процесі, що може призвести до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна.

16. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2021 року - без змін.

17. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Г. В. у справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертів було поставлено питання, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 . Проте ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з`явилися до експертної установи для відібрання матеріалів для проведення експертизи та були відсутні за зареєстрованим місцем проживання, внаслідок чого суд не зміг вручити їм повідомлення про виклики. У свою чергу, за повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 03 лютого та 07 квітня

2023 року ОСОБА_1 (який був належним чином повідомлений апеляційним судом про необхідність явки до експертної установи) також не прибув для відібрання біологічного матеріалу.

18. Листом від 11 квітня 2023 року №100-123/640 Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи повідомило апеляційний суд про повернення ухвали про призначення експертизи без виконання через неявку сторін на відбір зразків крові.

19. 24 квітня 2023 року Хмельницький апеляційний суд скасував ухвалу

від 22 грудня 2022 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. У подальшому ні ОСОБА_1 , ні його представник - адвокат Кулініченко Г. В. не зверталися до суду з клопотанням про повторне призначення молекулярно-генетичної (імунологічної) експертизи.

20. Апеляційний суд врахував, що судове провадження у справі триває більше семи років. У суду апеляційної інстанції відсутні достатні підстави для висновку, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 умисно не з`явилися до експертної установи для забору біологічних зразків, що свідчило б про їх ухилення від проведення експертизи з метою встановлення істини у справі та небажання отримати точні висновки щодо походження дитини.

21. Таким чином, апеляційний суд не може визнати факт про відсутність кровної спорідненості ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відповідно до статті 109 ЦПК України.

22. Походження дитини ОСОБА_3 від батька ОСОБА_1 визначено за спільною заявою ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у порядку статті 126 СК України, а позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування цієї обставини.

23. З огляду на вказане апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про недоведеність ОСОБА_1 відсутності кровного споріднення між ним і дитиною.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

24. У серпні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката

Кулініченка Г. В. на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 червня 2023 року.

25. Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

26. Ухвалою Верховного Суду від 25 січня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

27. У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кулініченко Г. В., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.

28. Підставою касаційного оскарження заявники зазначають порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/13195/17, від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14, від 30 травня 2018 року у справі

№ 751/5788/16-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 911/1867/17, від 05 вересня 2018 року у справі № 750/8489/15-ц, від 11 вересня 2018 року у справі

№ 922/1362/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 751/5788/16-ц, від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі

№ 149/2562/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 521/2993/13-ц, від 31 січня

2020 року у справі № 370/999/16-ц, від 08 березня 2023 року у справі

№ 205/5698/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

29. Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що на час реєстрації народження дитини відповідачки сторони перебували у шлюбі, а тому реєстрація за заявою про визнання батьківства за статтею 126 СК України є протиправною. Вважає, що реєстрація народження дитини, з урахування всіх обставин цієї справи, часу народження дитини, реєстрації шлюбу між сторонами, мала б бути проведена як усиновлення.

30. Судами не враховано ухилення відповідачки від проведення судово-медичної генетично-ідентифікаційної експертизи шляхом нез`явлення до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів, що свідчить про її небажання отримати висновки щодо походження дитини.

31. Також судами попередніх інстанцій проігноровано, що з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати.

32. Крім того, судами не були враховані норми матеріального права, якими встановлено, що особа не має права зловживати наданими їй правами та зобов`язана діяти лише добросовісно.

33. Посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки суд безпідставно відхилив його клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу за відсутності позивача та його представника.

34. Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий

Фактичні обставини справи, встановлені судами

35. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

36. З 07 травня 2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2013 року.

37. 20 вересня 2008 року сторони подали до Відділу реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції спільну заяву про визнання батьківства, за змістом якої ОСОБА_1 визнав себе батьком малолітньої дитини ОСОБА_5 , що народилася

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_2 . У свою чергу, ОСОБА_2 підтвердила, що

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 .

38. Того ж дня Відділ реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції склав актовий запис про народження №17 (з пропуском строку) щодо ОСОБА_3 .

39. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 27 квітня 2021 року №3447/3448/21-32 підписи від імені ОСОБА_1 , що міститься: в графі «Батько» на зворотній стороні аркуша заяви про визнання батьківства, що зареєстрована у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції №176-06/03-28 від 20 вересня 2008 року; в графі «17. Підстава запису відомостей про батька» під друкованим текстом

«№ 176-06/03-28 від 20 вересня 2008 року» на зворотній стороні аркуша актового запису №17 від 20 вересня 2008 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Вказані підписи виконані ОСОБА_1 .

40. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 07 квітня 2017 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Г. В. у справі призначена судово-біологічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертів було поставлено питання, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком малолітньої ОСОБА_3 .

41. Листом від 14 серпня 2017 року №11/1337 Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи повідомило суд про повернення ухвали про призначення експертизи без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 на відбір зразків крові. Водночас у справі відсутні будь-які дані про те, що

ОСОБА_2 разом із дитиною викликалася до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів.

42. У зв`язку з цим 11 жовтня 2017 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області скасував ухвалу від 07 квітня 2017 року про призначення судово-біологічної експертизи.

43. Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Г. В. у справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза, проведення якої було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертів було поставлено питання, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 .?

44. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 викликалися до експертної установи для відібрання біологічного матеріалу для дослідження на 03 лютого,

03 березня та 07 квітня 2023 року. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з`явилися до експертної установи для відібрання матеріалів для проведення експертизи. Вони відсутні за зареєстрованим місцем проживання, внаслідок чого суд не зміг вручити їм повідомлення про виклики.

45. У свою чергу, за повідомленням Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи 03 лютого та 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 (який був належним чином повідомлений апеляційним судом про необхідність явки до експертної установи) також не прибув для відібрання біологічного матеріалу.

46. Листом від 11 квітня 2023 року №100-123/640 Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи повідомило апеляційний суд про повернення ухвали про призначення експертизи без виконання через неявку сторін на відбір зразків крові.

47. 24 квітня 2023 року Хмельницький апеляційний суд скасував ухвалу

від 22 грудня 2022 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. У подальшому ані ОСОБА_1 , ані його представник - адвокат Кулініченко Г. В. не зверталися до суду з клопотанням про повторне призначення молекулярно-генетичної (імунологічної) експертизи.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

48. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

49. Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

50. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

51. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

52. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

53. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

54. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

55. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

56. Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають.

57. Предметом спору у цій справі є оспорювання батьківства ОСОБА_1 , який записаний батьком дитини за власною заявою відповідно до статті 126 СК України.

58. Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

59. Відповідно до пункту першого статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

60. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

61. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України).

62. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду (частина друга статті 125 СК України).

63. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).

64. Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України).

65. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (частини шоста статті 136 СК України).

66. Отже до предмету доказування у подібних справах входить доведення відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

67. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що наразі ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (див. наприклад рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russian federation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

68. Крім того ЄСПЛ у справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява

№ 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) це захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною «повагою» до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (див. справу «Мікулич проти Хорватії» (Mikulic v. Croatia, № 53176/99) та справу «С. Х. та інші проти Австрії» (S.H. and Others v. Austria), № 57813/00).

69. Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (див., наприклад, справу «Келін та інші проти Румунії» (Calin and Others v. Romania), № 25057/11).

70. Аналіз вищенаведених норм міжнародного та національного права дає підстави для висновку, що суд не може допускати свавільного втручання у право дитини на повагу до приватного життя шляхом безпідставних (довільних) змін відомостей про її батьків.

71. З матеріалів справи вбачається, що дитина народилась у 2004 році, коли сторони не перебували у шлюбі між собою, однак у 2008 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до положень статті 126 СК України подали до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву, на підставі якої позивач був записаний батьком дитини.

72. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 27 квітня 2021 року №3447/3448/21-32 підписи від імені ОСОБА_1 , що міститься: в графі «Батько» на зворотній стороні аркуша заяви про визнання батьківства, що зареєстрована у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції №176-06/03-28 від 20 вересня 2008 року; в графі «17. Підстава запису відомостей про батька» під друкованим текстом

«№ 176-06/03-28 від 20 вересня 2008 року» на зворотній стороні аркуша актового запису №17 від 20 вересня 2008 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. Вказані підписи виконані ОСОБА_1 .

73. Також з матеріалів справи вбачається, що судами попередніх інстанцій неодноразово призначались судово молекулярно-генетичні експертизи, на вирішення яких було поставлено питання, чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини - ОСОБА_3 .

74. Сторони неодноразово викликалися до експертної установи для відібрання біологічного матеріалу для дослідження, проте не з`являлися до експертної установи для відібрання матеріалів для проведення експертизи.

75. 24 квітня 2023 року Хмельницький апеляційний суд скасував ухвалу

від 22 грудня 2022 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. У подальшому ані ОСОБА_1 , ані його представник - адвокат Кулініченко Г. В. не зверталися до суду із клопотанням про повторне призначення молекулярно-генетичної (імунологічної) експертизи.

76. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд врахував, що судове провадження у справі триває більше семи років. У суду апеляційної інстанції відсутні достатні підстави для висновку, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 умисно не з`явилися до експертної установи для забору біологічних зразків, що свідчило б про їх ухилення від проведення експертизи з метою встановлення істини у справі та небажання отримати точні висновки щодо походження дитини.

77. З огляду на вказане апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість визнати факт відсутності кровної спорідненості ОСОБА_1 і ОСОБА_3 відповідно до статті 109 ЦПК України.

78. Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком апеляційного суду та зазначає, що позивачем будь-яких доказів, які б підтверджували відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною судам не надано.

79. Верховний Суд зазначає, що і ОСОБА_1 , і ОСОБА_2 , подаючи у

2008 році до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву, на підставі якої позивач був записаний батьком дитини, мали б зважати на значення своїх дій, їх юридичні наслідки для дитини та неможливість в подальшому довільно, на власний розсуд, змінювати відомості про батька.

80. Верховний Суд звертає увагу, що кожна дитина має право зростати у стабільному та благополучному середовищі.

81. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини).

82. Схожий висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/874/20 (провадження № 61-15158св23).

83. За встановлених обставин Верховний Суд погоджується із висновком судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутність кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не доведена.

84. При цьому, як вбачається із змісту зустрічної позовної заяви, апеляційних та касаційних скарг, ОСОБА_1 зазначав, що ОСОБА_3 народилася до зустрічі сторін, а тому позивач не є її біологічним батьком. Разом з тим, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (частина п`ята статті 136 СК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

85. Відповідно до частини третьої статті 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

86. З урахуванням обставин цієї справи, висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/13195/17, від 16 травня 2018 року у справі

№ 449/1154/14, від 30 травня 2018 року у справі № 751/5788/16-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 911/1867/17, від 05 вересня 2018 року у справі

№ 750/8489/15-ц, від 11 вересня 2018 року у справі № 922/1362/17, від 12 грудня 2018 року у справі № 751/5788/16-ц, від 06 березня 2019 року у справі

№ 317/3272/16-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 149/2562/18, від 07 квітня 2020 року у справі № 521/2993/13-ц, від 31 січня 2020 року у справі

№ 370/999/16-ц, від 08 березня 2023 року у справі № 205/5698/21, на які посилався заявник у касаційній скарзі.

87. Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про зловживання відповідачкою наданими їй правами, оскільки у справі відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_2 разом із дитиною викликалася до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів, проте ухилялася від проведення експертизи.

88. Також матеріали справи не містять й доказів того, що відповідачка умисно не отримувала за місцем своєї реєстрації виклики до експертної установи.

89. Отже, в даному випадку, за відсутності факту ухилення відповідачки від проведення експертизи, відсутні підстави й для застосування наслідків ухилення відповідача від явки з дитиною для проведення експертизи, передбачених статтею 109 ЦПКУкраїни.

90. Доводи касаційної скарги про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є безпідставними, оскільки апеляційний суд встановив, що 25 травня 2023 року ОСОБА_1 і його представник - адвокат Кулініченко Г. В. одержали судову повістку про виклик у судове засідання на 27 червня 2023 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Крім того, направлені на адресу ОСОБА_1 судові повістки повернулися до суду з відміткою у поштовому повідомленні про відсутність адресата за місцем проживання. Тобто позивач і його представник повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді.

91. Адвокат Кулініченко Г. В. звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи, посилаючись на свою зайнятість в іншому судовому засіданні.

92. Згідно з вимогами статті 371 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

93. Оскільки поважність причини неявки відповідача ОСОБА_1 і його представника - адвоката Кулініченко Г. В. не підтверджена, а останні реалізували своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, адвокат Кулініченко Г. В. надав пояснення по суті спору в попередньому судовому засіданні, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість розглянути справу в даному судовому засіданні.

94. Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

95. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Cуд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

96. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

97. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).

98. Колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кулініченка Геннадія Володимировича залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2021 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 27 червня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович