Справа № 504/997/13-ц
Провадження № 2-зз/504/9/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2024 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Доброва П.В.,

за участю секретаря Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду Одеської області заяву ОСОБА_1 щодо відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі, скасування заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №504/997/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в частині ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2014 року по справі № 504/997/13-ц про накладення арешту на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 . Також. В заяві просить скасувати заходи забезпечення позову по справі №504/997/13-ц та скасувати арешт накладений ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2014 року на частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис за номером 4794276 від 26.02.2014 року.

В заяві послалася на те, що за інформацією,я яку було надано їй в суді, позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, залишена без розгляду, а справа №504/997/13-ц втрачена. Для вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, скасування арешту накладеного ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2014 року по справі №504/997/13-ц та відновлення втраченого судового провадження заявниця вимушена звернутись до суду.

Заявниця та її представник в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Так, у зв`язку з надходженням до Комінтернівського районного суду Одеської області заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову та скасування арешту накладеного Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, судом було ініційоване питання про можливість повного чи часткового відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №504/997/13-ц.

Відповідно до листів в.о. керівника апарату Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2022 року №5/63/2022, від 13.04.2022 року №4481, цивільна справа №504/997/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу перебувала в провадженні судді Комінтернівського районного суду Одеської області Рідник І.Ю. та рішення по справі прийняте 15.11.2016 року (електронна копія рішення в АСДС відсутня) та відповідно до АСДСМ, журналу розгляду судових справ і матеріалів судді Рідник І.Ю матеріали справи до канцелярії суду станом на 07.02.2022 року не здані та відповідно до архіву суду не передавались, що підтверджується витягом із журналу розгляду справ і матеріалів судді Рідник І.Ю., ОСК №504/997/13-ц.

Учасниками процесу не надано суду жодного документу для відновлення втраченого провадження.

Наявні в матеріалах справи документи, які були досліджені в судовому засіданні є недостатніми для відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №504/997/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження.

За таких підстав, зважаючи на те, що заявницею не було надано процесуальних документів, на підставі яких можливо було б вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження, суд дійшов висновку про неможливість відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі №504/997/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу в частині ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.02.2014 року.

За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 158, 247, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Відмовити у відновленні втраченого судового провадження по цивільній справі №504/997/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров