Справа №: 343/3029/23
Провадження №: 2/343/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді - Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання - Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу № 343/3029/23 за позовом ОСОБА_1 до Брошнів-Осадської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно,

за участю: позивачки - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

позивачка просить визнати за нею право власності на земельні ділянки, які належали її тітці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташовані в урочищі " Задороги ", площею 0,3110 га, та в урочищі "Довге поле", площею 0,5120 га, в с. Раків Брошнів-Осадської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її тітка ОСОБА_2 . До дня своєї смерті вона проживала та була зареєстрована в домоволодінні АДРЕСА_1 . На день смерті в житловому будинку проживала та була зареєстрована одна, заповіт від її імені виконкомом Раківської сільської ради не посвідчувався.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входять у тому числі земельні ділянки сільськогосподарського призначення в с. Раків, які знаходяться в урочищі « Задороги », площею 0,3110 га, та в урочищі «Довге поле», площею 0,5120 га, що належали їй на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6.

На даний час оригінал сертифіката втрачено, проте факт його отримання ОСОБА_2 підтверджується записом № 34 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за 2000 рік Раківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області

Про належність спадкодавиці ОСОБА_2 вищевказаних земельних ділянок свідчать також довідки Брошнів-Осадської селищної ради від 09.08.2023 №554/06-29 та від 22.03.2021 №205.

ОСОБА_2 за життя сім`ю не створила, у шлюбі не перебувала та дітей не мала, тому вона висловлювала бажання все своє майно передати їй ( ОСОБА_1 ), так як вона єдина її родичка (є її племінницею, оскільки її мама ОСОБА_4 є рідною сестрою спадкодавиці), яка здійснювала за нею догляд та утримання. Проте до складення заповіту справа не дійшла, чи то через юридичну необізнаність, чи то через складну процедуру, що була не під силу старій та хворій жінці.

Вони разом садили город, заготовляли сіно, купляли продукти, проводили спільне святкування релігійних свят і особистих дат та іменин. З віком стан здоров`я ОСОБА_2 погіршувався, з 1995 року вона ( ОСОБА_1 ) та її чоловік почали купувати їй медикаменти, дбати про її здоров`я. В останні роки її життя вони також повністю підтримували її будинок у задовільному стані: латали дах, фарбували вікна, прибирали у будинку, чистили димоходи, косили траву на подвір`ї, ремонтували огорожу, допомагали у господарстві. На час ремонтних робіт спадкодавець ОСОБА_2 проживала в них. З 2000 року здоров`я ОСОБА_2 погіршилося, а ІНФОРМАЦІЯ_1 вона померла. Всі витрати на її поховання понесла вона ( ОСОБА_1 ), як єдина її близька особа.

З часу смерті тітки вона продовжувала проводити (проводить такі і по сьогодні) роботи щодо утримання спадщини, зокрема ремонтні роботи будинку та господарських будівель, огорожі, криниці, оплачувати комунальні послуги, обробляти земельні ділянки біля хати, а також вживати заходи для обробки ділянок в урочищах " Задороги " та "Довге поле".

На 70 році життя її стан здоров`я погіршився. Зусилля, які вона витрачає на догляд за будинком та земельними ділянками покійної ОСОБА_2 , стали непосильними, тому виникла необхідність в упорядкуванні документів на спадкові земельні ділянки.

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до правовідносин щодо визнання права власності на спадкове майно застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, у тому числі ст. 549 цього Кодексу, якою визначено порядок прийняття спадщини, шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Як єдина спадкоємиця за законом вона спадщину прийняла одразу після смерті тітки, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Своє право на спадкове майно вона хоче оформити, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зв`язку з відсутністю у неї оригіналів документів, які підтверджують право власності спадкодавці ОСОБА_2 на вищевказані земельні ділянки, в позасудовому порядку вона не має можливості визнати за собою право власності на це спадкове майно, тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити. Додатково зазначила, що померла ОСОБА_2 є її рідною тіткою. Оскільки остання не мала власної сім`ї, вона (позивачка) опікувалась нею до її смерті, утримувала в належному стані її хату, обробляла паї. Продовжувала це робити і відразу після її смерті, однак свої спадкові права не оформила. Коли тітка померла, вона спалила непотрібні речі. Серед них був і змотаний, змоклий згорток, який був у тети під матрацом. Вона і подумати не могла, що в тому згортку могли бути сертифікат на паї чи інші документи, гроші. Після смерті ОСОБА_2 вона повирубувала дерева, які росли на паях, та передала земельні ділянки в суборенду, не маючи на руках будь-яких документів. Тільки у 2021 році вона розпочала збір документів для оформлення спадщини. Проте почалася війна і вона цей процес призупинила.

Представник відповідача Брошнів-Осадської селищної ради Троян В.С. у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 селищна рада визнає, просить проводити розгляд справи за їх відсутності. При цьому в підготовчому судовому засіданні останній вказав, що оскільки до оголошення воєнного стану в Україні позивачка не зверталася до Брошнів-Осадської селищної ради з заявою про передачу їй земельних ділянок, які належали її тітці ОСОБА_2 , відповідно в даний час вони позбавлені можливості вирішувати дане питання в позасудовому порядку. Однак по всіх журналах, погосподарських книгах спірні ділянки числяться за ОСОБА_2 . Про інших спадкоємців, які б вступили в управління спадковим майном ОСОБА_2 , селищній раді невідомо.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 30.11.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено провести підготовче судове засідання за участю сторін.

05 грудня 2023 року від представника відповідача в електронному вигляді поступила заява про відкладення підготовчого судового засідання. 11 грудня 2023 року вказана заява надійшла і в паперовому вигляді поштовим відправленням.

Ухвалою суду від 10.01.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

07 лютого 2024 року позивачка подала клопотання про долучення доказів, яке протокольною ухвалою суду цього ж дня долучено до матеріалів справи з поновленням строку для їх подання.

Також 07 лютого 2024 року від представника відповідача поступила заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.03.2003, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до довідки Брошнів-Осадської селищної ради № 169 від 14.11.2023, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а/з № 6 від 03.03.2003), згідно з записом в погосподарській книзі № 1 на 2001-2005 роки, на день смерті проживала та була зареєстрована в домоволодінні по АДРЕСА_1 одна. Заповіт від імені ОСОБА_2 у виконкомі Раківської сільської ради не посвідчувався (а.с. 6).

В довідках Брошнів-Осадської селищної ради № 554/06-29 від 09.08.2023 та № 205 від 22.03.2021 вказано, що згідно із сертифікатом на земельну частку пай серії НОМЕР_6, власнику ОСОБА_2 (право на земельну частку пай 27,17 умов.кад. га) виділено в натурі: земельну ділянку площею 0,3110 га в урочищі " Задороги " та земельну ділянку площею 0,5120 га в урочищі "Довге поле" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Раків (а.с. 7, 8).

Сертифікат 0083926 на ім`я ОСОБА_2 на земельну частку пай, яка в умовних кадастрових га складає 27,17 га, зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 23.09.1999 (а.с. 9-10).

ОСОБА_2 числиться у списку пайовиків (а.с. 52) - площі паїв 0,311 га та 0,512 га, які відображені на викопіюваннях з проекту організації території земельних часток (паїв) (а.с. 50, 51).

Згідно із витягами з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 15.11.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,03110 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва складає 6060,00 грн, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,5120 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - 5400,00 грн (а.с. 20, 21).

Як вказала позивачка, її тітка власної сім`ї не мала, нею опікувалися її ( ОСОБА_1 ) батько та мама (рідна сестра покійної). Однак останні також померли, на що вказують їхні свідоцтва про смерть (а.с. 18, 19), тому про неї дбати почала вона (позивачка), її рідна племінниця.

Факт родинних відносин позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується: свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 16.09.1973, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 11.08.1959, архівними довідками Державного архіву Івано-Франківської області № Д-109(Ц)06-06 та № Д-109(Ц)/06-06 від 13.01.2021, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 21.04.1975 (а.с. 12, 13, 15, 16, 17), з яких встановлено, що мама позивачки ОСОБА_5 та померла ОСОБА_2 є рідними сестрами по батькові ОСОБА_6 , а відтак позивачка ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_2 .

Позивачка хоче оформити спадщину після смерті тітки, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини. Проте в повідомленні за вих. № 83/01-16 від 06.11.2023 приватний нотаріус вказала, що ОСОБА_1 необхідно було звернутись в нотаріальну контору до шести місяців для прийняття спадщини та мати докумети, що підтверджують право власності за померлим на його (її) майно. Оскільки ОСОБА_1 термін шість місяців для прийняття спадщини пропущений, їй необхідно звернутися до суду для продовження терміну подання заяви про прийняття спадщини та/або визнання за нею права власності на спадкове майно, у випадку відсутності за спадкодавцем документа власності на спадкове майно (а.с. 11).

Як вказала позивачка, вона вважає себе такою, що прийняла спадщину після смерті тітки, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном спадкодавиці, проте в неї відсутній оригінал сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6, у зв`язку з чим вона не може оформити спадщину та змушена звернутися до суду з даним позовом.

На підтвердження вступу в управління спадковим майном відразу після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка надала довідки № 2/2024 та № 01-04/7/2024 від 25.01.2024, з яких встановлено, що ФОП ОСОБА_7 весною 2003, 2004, 2005 роках та фермерське господарство "Сад Прикарпаття" у 2016-2019 роках надавали на безоплатній основі ОСОБА_1 послуги трактора для оранки та іншого обробітку належних їй земельних ділянок, серед яких вказані і земельні ділянки в урочищі " Задороги ", площею 0,30 га, та в урочищі "Довге поле", площею 0,50 га, в с. Раків Калуського району Івано-Франківської області (а.с. 48, 49).

Крім того позивачка зазначила, що вона з часу смерті тітки продовжувала проводити (проводить такі і по сьогодні) роботи щодо утримання спадщини, зокрема доглядає за будинком та господарськими будівлями, обробляти земельні ділянки біля хати, а також паї.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_2 , опікувалась нею до її смерті. Саме позивачка здійснювала її поховання. Після смерті тітки ОСОБА_1 продовжувала доглядати за її господарством, свідком чого він неодноразово був, оскільки живе по сусідству. Йому відомо, що в покійної ОСОБА_2 були також земельні ділянки, які знаходяться в урочищах " Задороги " та "Довге поле".

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що вона була сусідкою покійної ОСОБА_2 ОСОБА_1 завжди навідувала останню, приносила їй продукти. Вони родичі між собою. Інших родичів у ОСОБА_2 не має. Позивачка продовжувала доглядати за домогосподарством тітки і після її смерті. За життя їй також належали земельні ділянки в урочищах " Задороги " та "Довге поле". На даний час ці земельні ділянки орендують фермери. Це паї, які колись були у власності колгоспу. Вони були роздані тим, хто працював у колгоспі. Такі отримала і ОСОБА_2 .

Оцінка суду:

беручи до уваги позицію позивачки, визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, покази свідків, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час її смерті їй на підставі сертифіката на земельну частку пай серії НОМЕР_6 належало право на земельну частку (пай) у розмірі 27,17 в умовних кадастрових гектарах, які виділено в натурі, а саме: земельна ділянка площею 0,3110 га в урочищі " Задороги ", та земельна ділянка площею 0,5120 га в урочищі "Довге поле" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в с. Раків.

Заповіт за життя спадкодавиця ОСОБА_2 не залишила, тому спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до вимог п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (набрав чинності 01.01.2004), ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 145/797/15-ц.

Ураховуючи, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому застосуванню до спірних відносин підлягають норми ЦК УРСР, який був чинний на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив у володіння або управління спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно із п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року в справі № 631/1153/13-ц (провадження № 61-26750св18) зазначено, що «згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані, тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась».

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року справі № 448/754/18(провадження № 61-2636св22).

На підставі зібраних у справі доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, а саме: доглядала за її господарством, будинком, що підтвердили в судовому засіданні свідки, та обробляла земельні ділянки, на що вказують відповідні довідки, тобто вчинила дії щодо виконання вимог ст. 549 ЦК УРСР, а отже, прийняла спадщину після померлої тітки. Факт прийняття спадщини позивачкою селищною радою не оспорюється, спадщина відумерлою не визнавалась. Інших спадкоємців не встановлено.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як визначено ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Позивачка звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_2 , однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину їй відмовлено, в тому числі у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності померлої на нерухоме майно.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 № 296/5, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено під час розгляду справи, спірне спадкове майно належало ОСОБА_2 на підставі сертифіката на земельну частку пай серії НОМЕР_6. Однак оригінал вказаного свідоцтва в позивачки не зберігся, хоча факт його існування підтверджується даними, які містяться у вищеописаних довідках селищної ради, Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Про те, що по всіх журналах, погосподарських книгах спірні ділянки числяться за ОСОБА_2 також вказав і представник відповідача. Відсутність у ОСОБА_1 вказаного правовстановлюючого документа позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, на що вказує і відповідь нотаріуса.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, зважаючи на те, що позивачка спадщину після смерті тітки прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном, однак не має змоги оформити свої спадкові права, відповідач позов визнав, інших спадкоємців, в тому числі які мають право на обов`язкову частку у спадковому майні, не встановлено, суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в урочищі " Задороги ", площею 0,3110 га, та в урочищі "Довге поле", площею 0,5120 га, що в с. Раків Брошнів-Осадської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, ст. 16, 1296, 1297, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до Брошнів-Осадської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в урочищі " Задороги ", площею 0,3110 га, та в урочищі "Довге поле", площею 0,5120 га, що в с. Раків Брошнів-Осадської територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області, які належали її тітці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: Брошнів-Осадська селищна рада, місцезнаходження: смт Брошнів-Осада, вул. 22 Січня, 85 Калуського району Івано-Франківської області, .

Повний зміст рішення буде складено до 16 лютого 2024 року.

Суддя Долинського районного суду С. М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 15 лютого 2024 року.