УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 216/2115/23

провадження № 61-882ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Сергія Георгійовича, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами № /701453 в розмірі 18 750,00 грн, № 19136-05/2021 - 17 887,50 грн, № - 68 040,32 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 30 травня 2021 року № 19136-05/2021 від у розмірі 17 887,50 грн; за кредитним договором від 16 червня 2021 року № - 68 040,32 грн; за кредитним договором від 28 червня 2021 року № /701453 - 18 750,00 грн, а всього - 104 677,82 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року змінено.

Зменшено розмір заборгованості за відсотками за кредитним договором від 28 червня 2021 року № /701453 з 13 750,00 грн до 11 625,00 грн; за кредитним договором від 30 травня 2021 року № 19136-05/2021 з 13 387,50 грн до 8 887,50 грн; за кредитним договором від 16 червня 2021 року № з 62 671,32 грн до 2 544,91 грн.

Зменшено розмір загальної заборгованості, стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», з 104 677,82 грн до 37 926,41 грн, та судового збору з 2 684,00 грн до 972,41 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Здійснено розподіл судових витрат.

У січні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка С. Г., на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

З оскаржуваних судових рішень вбачається, що ціна позову у вказаній справі становить 104 677,82 грн, яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн)

Враховуючи зазначене вище, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадки, передбачені підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі, з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. підлягає касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес.

Обґрунтовуючи довід про питання права, яке має фундаментальне значення ля формування єдиної правозастосовчої практики, заявниця вказує на необхідність розкриття питання, чи повинен суд, у випадку коли побутовий споживач стверджує, що не укладав договір, витребувати оригінали договірних доказів, що саме слід вважати оригіналом таких доказів, яким чином слід застосовувати норми процесуального закону щодо посвідчення копії доказів та строків їх подання.

Верховний Суд визнає вказаний довід необґрунтованим та таким, що стосується переоцінки зібраних у справі доказів з метою перегляду оскаржуваних судових рішень. Крім того, суд касаційної інстанції вважає, що заявницею не висвітлено необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо доказів, оскільки нормами процесуального права визначено поняття доказів, їх належність та допустимість, достовірність та достатність, а також строки їх подання на стадіях судового розгляду та право на подачу клопотання про їх витребування. Тобто, законодавцем у логічній послідовності визначено порядок дій суду щодо отримання, приєднання, посвідчення, витребування та оцінки доказів. У будь-якому випадку, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Водночас Верховний Суд, в силу статті 400 ЦПК України, не здійснює переоцінки досліджених попередніми судами доказів.

Щодо іншого доводу, Верховний Суд зазначає, вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Касаційна скарга не містить жодних аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявницею обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Сергія Георгійовича, на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Копію ухвали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян