УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Київ

справа № 523/4234/18

провадження № 61-706ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Коновалової В. А., Карташова О. Ю., Стахової Н. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із складу земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 березня 2018 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із складу земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділ частки із складу земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності. Провадження у справі закрито.

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2018 року відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана після спливу п`яти років з дня складення повного тексту судового рішення. Зазначені скаржником обставини не можуть вважатись обставинами непереборної сили, тому відповідно до вимог пункту 2 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

ОСОБА_1 у справі мала процесуальний статус позивача та була ініціатором судового процесу, однак згодом від її представника до суду надійшло клопотання про відмову від позову та закриття провадження у справі, що свідчить про обізнаність позивача та її представника про розгляд справи судом.Колегія суддів вважає, що можливість подання апеляційної скарги протягом розумного строку залежала виключно від волевиявлення скаржника, тобто мала суб`єктивний характер, а необізнаність скаржника щодо наслідків подання до суду заяви про закриття провадження не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного строку.

12 січня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржена ухвала апеляційного суду є незаконною та необґрунтованою. Зокрема, в 2018 році ОСОБА_1 вирішила закінчити розгляд справи, оскільки у її розгляді вже не було необхідності, тому вона звернулася до свого адвоката Бахарєва І. В. та висловила бажання закінчити розгляд справи, а в подальшому, коли виникне необхідність, вона мала намір звернутися до суду повторно з аналогічним позовом. Проте адвокат з невідомих причин подав до суду не клопотання про залишення позову без розгляду, а клопотання про закриття провадження та відмову від позову. У подальшому адвокат їй повідомив, що справа закінчена, однак копії ухвали суду першої інстанції від 25 жовтня 2018 року вона не отримувала, доказів направлення та вручення їй копії ухвали суду першої інстанції в матеріалах справи не має.

У жовтні 2023 року вона вирішила звернутися до суду з позовом про виділ в натурі в окремий об'єкт нерухомості 443/1000 частин житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 03 листопада 2023 року ухвалою суду провадження у справі № 523/19541/23 було відкрито за її позовною заявою. Адвокатом Племениченком Г. В. було з'ясовано наявність іншої справи, у якій провадження у справі закрито. 09 листопада 2023 року адвокат подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та 16 листопада 2023 року ознайомився з ними. Тільки 16 листопада 2023 року адвокат Племениченко Г. В. роз'яснив їй наслідки закриття провадження у справі і позбавлення її у зв`язку з цим можливості в подальшому звернутися до суду з аналогічним позовом. Протягом 15 днів з моменту отримання вказаної ухвали було подано апеляційну скаргу, тому строк на апеляційне оскарження пропущений нею з поважних причин та підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК України).

У частині першій статті 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 липня 2023 року у справі № 753/4792/17 (провадження № 61-2722св23) вказано, що «сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. Виключенням з цього правила є подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученої до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, та пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили. Установлено, що рішення суду першої інстанції в цій справі ухвалено 30 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу на це рішення ОСОБА_2 подав в листопаді 2022 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. При цьому апеляційна скарга подана стороною в справі - відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), який був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції. Про пропуск строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили відповідач не зазначав. Враховуючи імперативний характер положень частини другої статті 358 ЦПК України та те, що річний строк, визначений вказаною процесуальною нормою, є присічним і поновленню не підлягає, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, але помилився щодо мотивів такої відмови».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 301/2320/15-ц (провадження № 61-9348св22) зазначено, що «з огляду на імперативний характер частини другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) та присічність річного строку, визначеного вказаною процесуальною нормою, який поновленню не підлягає, суд позбавлений за таких обставин можливості оцінювати поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для з`ясування поважності причин пропуску, поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою вказаної особи, поданою після спливу річного строку з дня постановлення оскаржуваного рішення».

Апеляційний судвстановив, що оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята 25 жовтня 2018 року. Провадження у справі закрито за клопотанням представника ОСОБА_1 про відмову від позову. В матеріалах справи наявний ордер серії ОД № 067959 від 07 березня 2018 року відповідно до якого ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 07-033/18 уповноважила адвоката Бахарєва І. В. діяти від імені та в її інтересах. Апеляційна скарга подана до суду апеляційної інстанції 01 грудня 2023 року, тобто через 5 років після закінчення строку на апеляційне оскарження. Скаржником не наведено існування обставин непереборної сили внаслідок яких нею пропущено строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року у справі № 523/4234/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук