Справа № 676/6189/23
Номер провадження 2/676/394/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/6189/23 за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції про стягнення зайво нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором про надання споживчого кредиту та інфляційних і 3% річних за необґрунтоване користування коштами, -

В С Т А Н О В И В :

05.09.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції про стягнення зайво нарахованих та сплачених відсотків за кредитним договором про надання споживчого кредиту та інфляційних і 3% річних за необґрунтоване користування коштами.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

22.09.2023 року представник Хмельницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» Драгомерецький І.П., який представляє інтереси згідно наказу № 22-н/пт від 18.02.2022 року, надіслав відзив на позовну заяву.

16.11.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників судового розгляду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1052883 від 30.08.2023 року вказує, що в серпні 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було укладено кредитний договір за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 410000,00 для задоволення споживчих потреб.

Одночасно, як засіб зебезпечення вимог за даним кредитним договором, між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель був зобов`язаний відповідати перед банком в повному обсязі за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору. Строк дії договору, становив 5 років, тобто до 11 серпня 2016 року. Свої зобов`язання щодо сплати кредиту відповідно до графіку позивач до 2014 року виконував регулярно.В подальшому, у зв`язку з складним фінансовим становищем в 2014 році ОСОБА_1 прострочив сплату декількох чергових платежів, що в свою чергу було використано відповідачем, як право на дострокове стягнення суми заборгованості.

Рішенням даного суду від 2 вересня 2016 року позов про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як поручителя, 280412,03 грн. заборгованості.

Після винесення рішення судом до відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 добровільно вносив кошти на погашення заборгованості, вказаної в рішенні суду. Так, за період з 02.09.2016 року по 19.01.2018 позивач погасив 159200,00грн. заборгованості, що підтверджується квитанціями.

Однак, незважаючи на дострокове стягнення заборгованості та добровільне погашення боргу, банк не припинив нараховувати проценти після винесення рішення судом.

Про продовження нарахування відсотків після винесення рішення суду від 2.09.2016 року ОСОБА_1 дізнався лише у вересні 2018 року, отримавши відповідь від приватного виконавця Терлеєва І.М. про те, що згідно з заявою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», ним відкрите виконавче провадження про стягнення з нього 185768,46 грн. В той час, як сума заборгованості за рішенням суду повинна була б становити на 5.09.2018 року: 121212.03 грн.

Крім того, з метою виконання рішення суду під загрозою продажу майна позивача ОСОБА_1 з прилюдних торгів позичальник ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_3 , як солідарні, сплатили всю суму заборгованості по виконавчому провадженню, в т. ч. витрати виконавчого провадження та винагороду приватному виконавцю, що підтверджується квитанціями.

У зв`язку з чим в грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду про стягнення переплаченої суми по відсотках кожний в частині здійснених ними виплат, а також стягнення інфляційних та 3% річних за необгрунтоване користування зайво сплаченими відсотками.

Рішенням даного суду від 28 червня 2022 року, було визнано підлягаючими до задоволення позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 , в частині вимог поручителя ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки банк під час розгляду справи надав виписку з рахунку, згідно з якою вся переплата по відсотках за даним кредитним договором була зарахована банком за рахунок позичальника ОСОБА_1 , а кошти, сплачені поручителем ОСОБА_3 були зараховані на погашення тіла кредиту. Про що ОСОБА_1 стало відомо в лютому 2022 року.

Крім того попередньо в грудні 2018 року було винесене рішення Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, згідно з яким визнано незаконними дії відповідача щодо нарахування відсотків за даним кредитним договором за період, починаючи з 02.02. 2015 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 6.03.2019 року рішення суду в цій частині було залишено без змін. Тому висновок суду у справі №676/7630/18 щодо незаконності нарахування відповідачем відсотків по даному кредитному договору після 02.02.2015 року, а також у справі №676/8093/19 про те, що дійсно мала місце переплата по відсотках в сумі 64556-43 грн. , з яких 44202-28 грн. були враховані при стягненні за цим рішенням суду та про стягнення 3668,79грн.; інфляційних та 2663,04 грн. 3% річних є преюдиціальним. Отже, відповідач отримав за кредитним договором коштів по відсотках на суму 64556,43 грн. більше, ніж належна до сплати сума заборгованості.

В свою чергу відповідач подав позов про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних та 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, стосовно яких судом було визнано підлягаючою до задоволення стягнення суми 45348.13 грн.

З врахуванням заліку зустрічних однорідних сум на користь ОСОБА_1 з відповідача було стягнуто 4985.98 грн. зайво сплачених відсотків, які банк сплатив 7.02.2023 року.

Відповідно до доданого розрахунку відповідач повинен повернути ОСОБА_1 20354.15 грн. переплати по відсотках за кредитним договором, які він помилково вважав сплаченими ОСОБА_3 , та сплатити додатково інфляційні з дати останнього нарахування, що становить згідно з розрахунком 27649, 29грн., 3 % річних за період з 17.12.2020 року , що становить 4468, 54 грн., а всього разом 52474-00 грн.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просить суд задовольнити їх в повному обсязі, справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача.

Представник Хмельницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» Драгомерецький І.П., в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. В позові просить відмовити.

Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до

ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши м матеріали справи, судом встановлено, що 12.08.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем було укладено кредитний договір №72011фо/80-22 за умовами якого (п.п. 1.1, 1.2) позивач отримав в установі відповідача кредит в сумі 410000,00 ( чотириста десять тисяч гривень 00 коп.) для задоволення споживчих потреб позичальника, що в свою чергу свідчить про додаткове регулювання відносин за цим договором Законом України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».

Одночасно 12.08.2011 року, як засіб зебезпечення вимог за даним кредитним договором, між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель був зобов`язаний відповідати перед банком в повному обсязі за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 , що випливають з кредитного договору.

Строк дії договору, обумовлений сторонами, становив 5 років до 11 серпня 2016 року. Свої зобов`язання щодо сплати кредиту відповідно до графіку позивач до 2014 року виконував регулярно.

В зв`язку з складним фінансовим становищем в 2014 році позивач ОСОБА_1 прострочив сплату декількох чергових платежів, що в свою чергу було використано відповідачем, як право на дострокове стягнення суми заборгованості у відповідності до ст. ст.1048, 1050 Цивільного кодексу України.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 2 вересня 2016 року у цивільній справі №676/1650/15-ц позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №72011/фо/80-22 від 12.08.2011 року задоволено та стягнуто солідарно з позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як поручителя, 280412,03 грн. заборгованості.

Після винесення рішення судом до відкриття виконавчого провадження позивач ОСОБА_1 добровільно вносив кошти на погашення заборгованості, вказаної в рішенні суду. Так, за період з 02.09.2016 року по 19.01.2018 позивач погасив 159200,00грн. заборгованості згідно з прикладеними копіями квитанцій та розрахунком.

А саме:

№ квитанціїДата платежуСума, грн.
1048412.09.20162500.00
548724.10.20162500.00
424321.11.20162500.00
TR.204245.7488.1047427.12.20162500.00
TR.204245.5378.1047417.01.201710000.00
TR.204245.9486.1048402.02.201715000.00
TR.204245.14197.1048410.03.20179000.00
TR.204245.8138.1047426.04.20178000.00
TR.204245. 15102.424322.05.20177000.00
TR.204245.12484.424316.06.201726000.00
TR.204245.8408.1151409.08.201712000.00
TR.204245.7302.424330.06.201730000.00
TR.204245.10347.1105928.09.20178000.00
TR.204245.5660.1105926.10.20176200.00
TR.204245.8327.1105929.11.20179000.00
TR.204245.20753.1173719.01.20189000.00
Разом: 159200.00

Однак, незважаючи на дострокове стягнення заборгованості та добровільне погашення боргу, банк не припинив нараховувати проценти після винесення рішення судом, що підтверджується випискою з особового рахунку.

Даний факт свідчить про нерівне положення сторін договору, своєрідне свавілля банку, як сторони, що надавала послуги по отриманні споживчого кредиту, що в свою чергу вказує на порушення прав позивача, що є споживачем такої послуги.

Про продовження нарахування відсотків після винесення рішення суду від 2.09.2016 року позивач ОСОБА_1 дізнався станом на 5.09.2018 року, отримавши відповідь від приватного виконавця Терлеєва І.М. про те, що згідно з заявою стягувача ПАТ АБ «Укргазбанк», ним відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 185768,46 грн. В той час, як сума заборгованості за рішенням суду повинна була б становити на 5.09.2018 року:121212,03 грн

В подальшому під загрозою продажу майна позивача ОСОБА_1 з прилюдних торгів з метою виконання рішення суду від 2.09.2016 року саме в сумі, вказаній банком в заяві приватному виконавцю 185768, 46 грн. позивач ОСОБА_1 та поручитель ОСОБА_3 , як солідарні боржники, сплатили всю суму заборгованості по виконавчому провадженню, в т. ч. витрати виконавчого провадження та винагороду приватному виконавцю.

Факт сплати цієї заборгованості ОСОБА_1 підтверджується квитанціями:

-№37450696 від 11.12.2018 року на суму 85500,00 грн.;

-№37173598 від 29.11.2018 року на суму 14500,00 грн.;

-№37190737 від 30.11.2018 року на суму 12000,00 грн.

-№37483561 від 12.12.2018 року на суму 53414,31 грн.

Разом: 165414.31 грн.

Факт сплати частини даної заборгованості ОСОБА_3 , як солідарним боржником підтверджується квитанціями:

-№37173816 від 29.11.2018 на суму 14500,00 грн.

-№37450489 від 11.12.2018 року на суму 14500,00 грн.

-№37483445 від 12.12.2018 року на суму 14500,00 грн.

Разом: 43500,00 грн.

Таким чином, на погашення заборгованості за кредитним договором позивачем ОСОБА_1 було сплачено на користь відповідача після винесення рішення у справі до і після відкриття виконавчого провадження 159200,00 +165414,31 =324614,31 грн. та ОСОБА_3 через приватного виконавця Терлеєва І.М. 43500,00 грн., всього разом 368114,31 грн. при сумі до стягнення 280412,03, винагорода приватного виконавця -18576-85грн. , 4500.00 грн. витрати на оцінку майна, 69-00 витрати АСВП, що на 64556,43 грн. більше стягнутої судом заборгованості.

На цій підставі в грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду про стягнення переплаченої суми по відсотках кожний в частині здійснених ними виплат, а саме за рахунок позивача ОСОБА_1 в сумі 44202,28 грн., за рахунок позивачки ОСОБА_3 20354,15 грн., а також стягнення інфляційних та 3% річних за необгрунтоване користування зайво сплаченими відсотками, що згідно з розрахунком станом на 16.12.2020 року, що:

- за вимогою ОСОБА_1 становило 3668,79 грн. інфляційних за період з 1.01.2019 року по 1.12.2020 року, 2663,04 грн. 3% річних за період з 12.12.2018 року по 16.12.20 року;

- за вимогою ОСОБА_3 становило 1689,39грн. інфляційних за період з 1.01.2019 року по 01.12.2020 року, 1226,27 грн. 3% річних за період з 12.12.2018 року по 16.12.2020 року.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28 червня 2022 року у справі за №676/8093/19, яке набрало законної сили, було визнано підлягаючими до задоволення позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача ОСОБА_1 , в частині вимог поручителя ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки банк під час розгляду справи надав виписку з рахунку, згідно з якою вся переплата по відсотках за даним кредитним договором була зарахована банком за рахунок позичальника ОСОБА_1 , а кошти, сплачені поручителем ОСОБА_3 були зараховані на погашення тіла кредиту.

Причому дана інформація була доведена до відому ОСОБА_1 вже під час розгляду справи в суді на стадії судових дебатів з посиланням на виписки з особового рахунку позичальника станом на 11 лютого 2022 року, копія додається.

Крім того попередньо 17.12.2018 року у цивільній справі №676/7630/18 було винесене рішення Кам`янець-Подільським міськрайонним судом, згідно з яким визнано незаконними дії відповідача щодо нарахування відсотків за даним кредитним договором за період, починаючи з 02.02. 2015 року. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 6.03.2019 року рішення суду в цій частині було залишено без змін.

У відповідності до ст. 82 п. 4 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено дані обставини. А тому висновок суду у справі №676/7630/18 щодо незаконності нарахування відповідачем відсотків по даному кредитному договору після 02.02.2015 року, а також у справі №676/8093/19 про те, що дійсно мала місце переплата по відсотках в сумі 64556,43 грн., з яких 44202,28 грн. були враховані при стягненні за цим рішенням суду та про стягнення 3668,79 грн. інфляційних та 2663,04 грн. 3% річних є преюдиціальним. А тому дані обставини не потребують додаткового доказування, що відповідач отримав за кредитним договором коштів по відсотках на суму 64556,43 грн. більше, ніж належна до сплати сума заборгованості.

В свою чергу відповідач подав позов про стягнення з ОСОБА_1 інфляційних та 3% річних за несвоєчасну сплату заборгованості по кредиту, стосовно яких судом було визнано підлягаючою до задоволення стягнення суми 45348,13 грн.

З врахуванням заліку зустрічних однорідних сум на користь ОСОБА_1 з відповідача було стягнуто 4985,98 грн. зайво сплачених відсотків, які банк сплатив 7.02.2023 року.

Проте, розрахунок по належних до сплати позивачу коштів 64556,43 грн. з врахуванням інфляційних та 3% річних ними було зроблено станом на 16.12.2020 року, що не відповідає реальній сумі з врахуванням знецінення грошових коштів на дату погашення заборгованості 7.02.2023 року по переплачених відсотках згідно з ст. 625 ЦК України.

Відповідно до доданого розрахунку відповідач повинен повернути ОСОБА_1 20354,45 грн. переплати по відсотках за кредитним договором, які він помилково вважав сплаченими ОСОБА_3 та сплатити додатково інфляційні з дати останнього нарахування, що становить згідно з розрахунком 27649, 29грн., 3 % річних за період з 17.12.2020 року , що становить 4468, 54 грн., а всього разом 52474,00 грн.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, що визначені ст. 11 ЦК України, в т. ч. внаслідок порушення умов договору та рішення суду, що набрало законної сили. Одночасно у відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняються у повному обсязі внаслідок їх виконання належним чином, тобто у визначеному розмірі.

Відповідно до ст. 264 ч.ч. 2,3 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку маєп озивач. Крім того перебіг позовної давності починається з того часу, коли особа дізналась про порушення свого права. Одночасно згідно з Законом «Про захист прав споживачів» «Про споживче кредитування», чинним на момент виникнення спірних правовідносин споживач має право на отримання інформації щодо надаваної йому послуги ( ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Про те, що всі зайво нараховані відсотки були сплачені за рахунок коштів, сплачених безпосередньо позичальником ОСОБА_1 , відповідач довів до його відома під час судових дебатів у справі №676/8093/19.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду, та Верховного Суду України.

За умовами ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом чи договором, який би був ефективним відповідно до вимоги, визначеної позовною заявою, та не суперечив закону.

Згідно з ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі, які звертаються до суду з вимогами, які направлені на відновлення їхніх порушених прав, звільняються від сплати судового збору.

У відповідності до ст. 28 п. 5 Цивільного процесуального кодексу України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання споживача або за місцем виконання договору.

Виходячи із викладеного суд вважає,що позов підлягає задоволенню частково і стягненню підлягають: інфляційні втрати за період з 01.12.2020 року по 1.08.2023 року в розмірі-18388,15; 3% річних за період з 17.12.2020 року по 20.08.2023 року в розмірі-2837,42 грн. та витрати на професійну правничу допомогу-4000 грн.,а всього-25225,57 грн.

В частині стягнення зайво нарахованих та сплачених відсотків на користь позивача в розмірі-20354,15 грн. слід відмовити,оскільки ці кошти були сплачені ОСОБА_3 ,а не позивачем, і вони фактично були спрямовані в рахунок погашення заборгованості за кредитом,а не в рахунок зайво нарахованих та сплачених відсотків.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції, (юридична адреса: вул. Свободи, 22, м. Хмельницький, ) на користь ОСОБА_1 , (прож.: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), інфляційні втрати за період з 01.12.2020 року по 01.08.2023 року в розмірі 18 388,15 грн.; 3% річних за період з 17.12.2020 року по 20.08.2023 року в розмірі 2837,42 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 4000 грн. Всього: 25225,57 грн.

Стягнути з Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Хмельницької обласної дирекції, (юридична адреса: вул. Свободи, 22, м. Хмельницький, ) на користь держави судовий збір в розмірі 479,90 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його

проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 січня 2024 року.

Суддя Шевцова Л.М.