Справа №949/1553/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді: Оборонової І.В.,

за участю секретаря: Волкодав А.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гунько В.В., звернувся до суду з позовом та із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 22 липня 2019 року було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося п`ятеро дітей: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 липня 2019 року з відповідача на користь позивача було присуджено стягнення аліментів до досягнення дітьми повноліття. Однак ІНФОРМАЦІЯ_6 дочці ОСОБА_3 виповнилось 18 років, тому сплата аліментів на її утримання припинилась. З 01 вересня 2021 року донька ОСОБА_3 навчається в Рівненському державному гуманітарному університеті на факультеті історії, політології, міжнародних відносин на денній державній формі навчання, з терміном навчання до 30 червня 2025 року. Через навчання на денній формі, донька не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги на життєві потреби, а саме на навчання; на оплату гуртожитку; на проїзд до місця навчання; на харчування; одяг та лікування. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку. У свою чергу відповідач проходить військову службу у Збройних силах України, де отримує грошове забезпечення, яке є достатнім, як для задоволення власних потреб, так і на сплату аліментів. Проте у добровільному порядку кошти на утримання дочки не надає. З цих підстав просить позов задоволити.

До початку розгляду справи від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, у яких він позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23-х років. Вказує, що на даний момент він є військовослужбовцем та проходить військову службу за призовом під час мобілізації, де отримує грошове забезпечення, яке залежить від посади яку він обіймає, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов несення військової служби. Наразі він перебуває в зоні ведення активних бойових дій. Після розірвання шлюбу з позивачкою, він 17 грудня 2022 року уклав шлюб з ОСОБА_8 , з якою він разом проживає та веде спільне господарство, а тому має обов`язки щодо утримання та забезпечення теперішньої сім`ї. До досягнення найстаршою дитиною повноліття, він стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати дітей, а також на даний час продовжує надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу. Крім того, від попереднього шлюбу з позивачкою він має чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 2006 року народження, ОСОБА_5 2007 року народження, ОСОБА_3 2009 року народження та ОСОБА_7 , 2013 року народження, на утримання яких, він продовжує сплачувати аліменти. Однак він не в змозі сплачувати додатково аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно на утримання своєї доньки, яка досягла повноліття, поряд з вже наявним зобов`язанням по сплаті аліментів у розмірі 1/2 частки свого заробітку (доходу), на чотирьох менших дітей, адже це складатиме 3/4 (15%) частки його доходу, що є непосильним для нього. Тим більше, решта доходів (25%), яка залишатиметься буде недостатньою для його утримання та утримання його теперішньої сім`ї. Крім того, 19 квітня 2023 року під час виконання бойового завдання він отримав вогнепальне поранення, внаслідок чого був евакуйований із зони бойових дій, так як потребував хірургічного втручання, подальшого лікування та реабілітації, що в свою чергу вимагає додаткових витрат на необхідне лікування. Також задовго до отримання бойового поранення, йому в 2019 році було діагностовано серцево-судинне захворювання, яке потребує постійної дороговартісної антикоагулянтної терапії, а також суміжного приймання інших лікарських препаратів. Також вказує, що обов`язок утримувати їхніх спільних дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обов`язок по утриманню повнолітньої дочки в період її навчання не може бути покладений виключно на нього. Позивачка протягом тривалого часу не працює, а тому також може брати участь в утриманні дітей, працювати та заробляти кошти на прожиття. Крім того, його донька є студенткою державної форми навчання та не потребує додаткових витрат на оплату навчання. Враховуючи вищеописане, він погоджуюся сплачувати аліменти в розмірі 2500,00 грн. щомісячно, що буде гарантувати отримання донькою надійного стабільного утримання з боку батька в межах мінімальної соціальної гарантії.

До початку розгляду справи від представника позивачки адвоката Гунька В.С. надійшла відповідь на додаткові письмові пояснення, у яких він позовні вимоги просить задоволити у повному обсязі. Вказав, що твердження відповідача про те, що позивачка не працює, а також про відсутність доказів знаходження дітей на її утриманні, не відповідають дійсності, адже позивачка офіційно працевлаштована, а діти знаходяться на її утриманні, про що свідчать долучені письмові докази. При цьому, відповідач вводить суд в оману вказуючи, що він справно сплачує аліменти, оскільки протягом 2019-2021 років він всіляко ухилявся від будь-якої сплати аліментів, а тільки у 2022 році почав частково сплачувати аліменти. Станом на 02 листопада 2023р. за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 354449,50 грн.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення на заяву про уточнення позовних вимог, де вказав, що позивачкою не доведено факт понесення витрат на утримання дочки у період її навчання, не надано жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував потребу в матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням її навчання, а також доказів, які б підтверджували факт наявності у нього можливості надавати таку допомогу. Вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 2500,00 грн. щомісячно,

До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його та позивачки участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити.

Від відповідача надійшло клопотання, у якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 22 липня 2019 року булорозірвано.

За період шлюбу у них народилося п`ятеро дітей - дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час досягла повноліття (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 червня 2004 року(а.с.6 зворот)); син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 березня 2016 року з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , дочки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дочки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду, а саме з 21 травня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.73-74).

Як вбачається із довідки № 32/37-18 від 22 вересня 2022 року, виданої Рівненським державним гуманітарним університетом, ОСОБА_3 є студенткою 2-го курсу факультету історії, політології, міжнародних відносин денної форми навчання без отримання стипендії. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с.5).

Відповідно до довідки про склад сім`ї №568 від 06 жовтня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До складу її входять: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; дочка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_11 . Діти проживають разом із матір`ю та знаходяться на її утриманні (а.с.69).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання, позивачка та її дочка ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3,5 зворот).

Відповідно до копії наказу №41 ФОП ОСОБА_9 від 20 квітня 2021 року, ОСОБА_1 прийнята на роботу прибиральницею з 21 квітня 2021 року (а.с.68), що також підтверджується записом про працевлаштування у трудовій книжці позивачки (а.с.70).

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років, але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.

При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки, це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, так як було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15 зазначено, що при визначенні розміру даного виду аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження (аналогічні висновки міститься в постановах Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 року у справі №478/2108/16-ц та від 29.01.2018 року у справі №622/373/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У наданих письмових поясненнях відповідач вказав, що він справно сплачує аліменти, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії квитанцій, згідно яких, він, починаючи з січня 2023 року по грудень 2023 року сплатив аліментів на загальну суму 221500 грн. (а.с.27-38, 84-85). Також долучив довідку №19045/20.15 від 16 грудня 2022 року видану Дубровицьким ВДВС у Сарненському районі Рівненської області, згідно якої у нього станом на 01 грудня 2022 року, за виконавчим провадженням №59968291 відсутня заборгованості зі сплати аліментів (а.с.39).

Проте, як встановлено із долученого представником позивача до матеріалів справи розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у відповідача станом на 02 листопада 2023 року за виконавчим провадженням №59968291, наявна заборгованість зі слати аліментів у розмірі 354449,05 грн. (а.с.67).

Із інформації про виконавче провадження №59968291 від 01 грудня 2023 року вбачається, що в ході виконавчого провадження, у зв`язку із виникненням заборгованості зі слати аліментів сукупний розмір яких перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, державним виконавцем виносились постанови про встановлення відповідачу, у відповідності до ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» ряду тимчасових обмежень, таких як: обмеження виїзду за межі України; у праві полювання; у праві користування зброєю; у праві керування транспортними засобами, а також виносились постанови: про арешт майна боржника, які в подальшому було скасовано (а.с.62-65).

У письмових поясненнях відповідач вказує, що на даний час, він вдруге одружився, а тому дбає про матеріальне забезпечення нової сім`ї, а також витрачає кошти на своє лікування, а тому розмір аліментів, які позивач просить з нього стягнути є непосильним для нього.

Так, з долучених відповідачем письмових доказів, судом встановлено, що 17 грудня 2022 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_10 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 17 грудня 2022 року (а.с.25).

Згідно довідки про склад сім`ї №480 від 23 серпня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради до складу сім`ї ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 входять: дружина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_12 та діти останньої: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_14 (а.с.24).

Відповідно до довідок №1758, 1759 від 18 березня 2023 року, виданих командиром військової частини НОМЕР_3 Міністерства оборони України, солдат ОСОБА_2 , відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» з 28 березня 2022 року по 01 грудня 2022 року та з 05 січня 2023 року по теперішній час, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресії Російської Федерації проти України та проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 (а.с.40, 41).

З копії первинної медичної карти вбачається, що 19 квітня 2023 року, відповідач під час виконання бойового завдання, отримав вогнепальне поранення (а.с.42-44).

Відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України №1224 від 01 червня 2023 року та Виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 148, відповідач має серцево-судинне захворювання, а саме: ІБС: Стенокардія напруги ФК 11 Стенозуючий атеросклероз коронарних судин (КГ від 27.11.2018 року). Стентування лівої коронарної артерії від 22.01.2019 року. Шлуночкова екстрасистолічна аритмія (ТУ-Б клас по Лауну). Гіпертонічна хвороба II ст.. 1 ст. ризик III, СНІ із збереженою систолічною функцією ЛШ (ФВ ЛШ 64%) (а.с.46).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_4 від 16 червня 2023 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.83)

У письмових поясненнях відповідач вказує, що обов`язок по утриманню повнолітньої дочки покладається на обох батьків, а тому і витрати на утримання дитини між батьками повинні бути одинакові.

Так, Сімейний кодекс України дійсно виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Разом із цим, розмір аліментів визначений законом, як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини, проте батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

З огляду на зазначені норми права, також не заслуговують на увагу твердження відповідача, що повнолітня дочка навчається на державні кошти, а отже не потребує коштів на навчання, оскільки обов`язок відповідача утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчатися, настає незалежно від форми навчання. Тим більше, вона навчається в університеті на денній формі, у зв`язку з чим не має змоги самостійно працювати.

Доводи відповідача, що позивачкою не підтверджено належними доказами самостійне здійснення виховання та утримання повнолітньої дочки є безпідставні, оскільки позивачкою долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази, якими підтверджено факт, що вона самостійно здійснює виховання та матеріальне утримання дітей (а.с.69).

З пояснень відповідача встановлено, що він не заперечує свого обов`язку утримувати повнолітню дочку, однак не погоджується із розміром аліментів, які просить стягувати з нього позивачка, які до того ж просить визначити у твердій грошовій сумі по 2500,00 грн. на дитину щомісяця.

Проте, враховуючи вимоги ч.3 ст.181 СК України, виплата аліментів у твердій грошовій сумі, про що просить відповідач не відповідає вимогам Сімейного Кодексу України, оскільки такий вид стягнення аліментів є правом того з батьків, з ким проживають діти.

На час звернення позивачки до суду прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а на час ухвалення даного рішення 3028грн.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, що відповідач є працездатною особою, будучи призваним на військову службу до Збройних Сил України, має постійне джерело доходу, а тому, на переконання суду, може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки до досягнення нею 23-х років у випадку продовження навчання у необхідному для її навчання розмірі.

Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що повнолітня дочка позивачки ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням в університеті, постійно потребує матеріальної допомоги, зокрема на оплату гуртожитку, на проїзд до місця навчання, на харчування, на одяг та лікування. Навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, а також з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин та з огляду на положення ст. 199 СК України щодо спільного обов`язку надавати посильну матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, обох батьків, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, при цьому враховуючи, що відповідач на даний час продовжує сплачувати аліменти за рішенням суду від 18 липня 2019 року на утримання чотирьох неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, створив нову сім`ю, про матеріальний стан якої також необхідно йому дбати, а також те, що він має проблеми зі здоров`ям, що потребує фінансових витрат, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи відповідно до ст.191 СК України з дня пред`явлення позову і до досягнення дочкою віку двадцяти трьох років у разі продовження навчання до цього віку.

Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме інтересам дитини та її потребам, буде необхідним для вирішення інших побутових та соціальних потреб, які виникатимуть в процесі здобуття нею освіти.

Відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 992,40 грн.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст. 5 Закону України Про судовий збір ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 07 серпня 2023 року і до закінчення дочкою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.) гривень на користь держави в особі Державної судової адміністрації України: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ID-картка № НОМЕР_6 від 04 листопада 2019 року, орган, що видав 5617.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , проживає по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , ID-картка № НОМЕР_8 від 21 квітня 2017 року.

Суддя:підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області Оборонова І.В.