УХВАЛА

07 березня 2024 року

місто Київ

справа № 441/1811/20

провадження № 61-2633ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сердюка В. В.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного сумісного майна та

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 у період з 01 грудня 2010 року до 01 серпня 2020 року;

- визнати автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерНОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстровано за ОСОБА_4 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

- у порядку поділу спільної сумісної власності визнати за нею право власності на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номер

НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , присудити відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошову компенсацію за вказаний автомобіль у розмірі 11 050,00 грн кожному та припинити право спільної сумісної власності на нього;

- надати їй право на спадкування іншого належного ОСОБА_5 майна, разом із спадкоємцями першої черги за законом після його смерті.

Вказувала, що з 01 грудня 2010 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, разом вони вели спільне господарство та побут, мали спільний бюджет, несли спільні витрати, спрямовані на забезпечення життєдіяльності сім`ї, разом відпочивали, відзначали сімейні та інші свята, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали разом однією сім`єю як чоловік та дружина, в іншому шлюбі не перебували, провели таїнство вінчання.

30 січня 2016 року вони разом з ОСОБА_6 за спільні кошти придбали транспортний засіб марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстровано за ОСОБА_6 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останнього відкрилась спадщина за законом і вона вважала, що на рівні з дітьми чоловіка має право на спадкування майна після його смерті, оскільки воно придбано в період перебування у фактичних шлюбних відносинах з ним.

04 липня 2023 року рішенням Городоцького районного суду Львівської області у задоволенні позову відмовлено.

15 січня 2024 року постановою Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 липня

2023 року скасовано та ухвалено нову постанову.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у період з 01 грудня 2010 року до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 зареєстровано за ОСОБА_6 , об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , припинивши право власності на

1/4 частку у ньому ОСОБА_1 та право власності на 1/4 частку у ньому

ОСОБА_3 .

Компенсовано ОСОБА_1 вартість 1/4 частки у автомобілі марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , у сумі 16 575,00 грн за рахунок коштів, внесених

01 грудня 2023 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок Львівського апеляційного суду згідно квитанції № 1.

Компенсовано ОСОБА_3 вартість 1/4 частки у автомобілі марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , 2004 року випуску, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , у сумі 16 575,00 грн за рахунок коштів, внесених

01 грудня 2023 року ОСОБА_2 на депозитний рахунок Львівського апеляційного суду згідно квитанції № 1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року, в якій просить її скасувати, рішення Городоцького районного суду Львівської області від 04 липня 2023 року залишити в силі.

Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 15 березня 2018 року у справі № 11-66сап18, від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц, у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15,

від 10 жовтня 2019 року у справі № 748/897/18, від 09 жовтня 2020 року у справі № 465/261/13-ц, від 22 червня 2021 року у справі № 554/1251/20,

від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, особа, яка подала касаційну скаргу, вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування частини другої статті 365 Цивільного кодексу України про неправомірність задоволення вимоги про припинення права особи на частку у спільному майні з підстав внесення коштів на депозитний рахунок суду апеляційної інстанції, а не суду першої інстанції, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.

Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.

Крім того, заявниця просить зупинити дію постанови Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

ОСОБА_1 не обґрунтувала, в чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення. Незгода з оскаржуваним судовим рішенням як така не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявницею не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію судового рішення, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як зазверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 15 січня

2024 року.

Витребувати із Городоцького районного суду Львівської області цивільну справу № 441/1811/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного сумісного майна.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Львівського апеляційного суду від 15 січня 2024 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

Є. В. Петров

В. В. Сердюк