Справа № 603/652/23
Провадження №2/603/44/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Сандалюк О. В.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Кумановського В. М., представника відповідача - адвоката Андрусенка І. Я. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, орган опіки та піклування Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кумановський В. М., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області (далі - Служба у справах дітей), орган опіки та піклування Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області (далі - орган опіки та піклування Коропецької селищної ради), в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі в них народився син ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу 22.04.2021 року залишився проживати разом з нею. З моменту розірвання шлюбу ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не піклується про його фізичний, духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не цікавиться його навчанням. Відповідач не забезпечує дитині необхідне харчування, медичний догляд та лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток, не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не забезпечує йому доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не створює умов для отриманням сином освіти. Окрім того, позивачка посилається на те, що стосовно відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей), а через смс-повідомлення надіслане ОСОБА_2 з погрозою віддати сина в інтернат, дитина боїться відвідувати школу, оскільки вважає, що відповідач справді це зробить. На підставі наведеного, враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання свого сина, не бере жодної участі в його утриманні, вважає, що його слід позбавити батьківських прав.

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_2 - адвокат Андрусенко І. Я. зазначає, що відповідач не погоджується з обставинами, викладеними в позові, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, бажає брати активну участь в житті свого сина, спілкуватись з ним, спільно проводити час та займатись його вихованням. Однак цьому перешкоджають негативні стосунки з позивачкою. Так, з метою налагодження відносин із сином та уникнення конфліктних ситуацій з ОСОБА_1 , 18.01.2023 року він звернувся до органу опіки та піклування Коропецької селищної ради із заявою про визначення графіку побачень з дитиною. Дотримуючись графіку (кожної суботи з 09:00 год до 18:00 год), він намагається налагодити зв`язок із сином, відвідує його у визначені години, однак через негативне налаштовування дитини зі сторони матері, син уникає контакту із ним. Окрім того, представник відповідача звертає увагу на те, що долучені до позовної заяви роздруківки смс-повідомлень не підтверджують їх надсилання саме ОСОБА_2 , а сам факт складення відносно відповідача адмінпротоколу за ч. 1 ст. 184 КУпАП не доводить жодних обставин, адже постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.12.2023 року провадження у вказаній справі було закрито. Позивачкою не надано доказів того, що ОСОБА_2 умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина. ОСОБА_1 , окрім того, не зверталася ні до суду, ні безпосередньо до відповідача щодо визначення способів виконання останнім обов`язку утримувати дитину, адже відповідач ОСОБА_2 та його мати - ОСОБА_4 надають кошти на утримання дитини в добровільному порядку. Враховуючи наведені обставини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні від 18.06.2024 року пояснила суду, що не проживає разом з відповідачем вже приблизно три роки. ОСОБА_2 не відвідує сина та нічим йому не допомагає. Відповідач одного разу приходив в школу до ОСОБА_5 , проте дитина уникає відповідача, оскільки боїться батька і не бажає з ним спілкуватись. Відповідач часто звертається у відповідні компетентні органи із заявами про те, що вона перешкоджає йому бачить із сином, проте до дитини він не приходить і жодних перешкод у спілкуванні чи побаченнях із сином вона йому не чинить. Раніше ОСОБА_2 часто телефонував до дитини, перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння, і, коли ОСОБА_5 відмовлявся спілкуватись з батьком, відповідач погрожував відправити сина в інтернат. У зв`язку з цим останній і заблокував номер відповідача на своєму телефоні. Також ОСОБА_1 зазначила, що коли відповідач в травні 2024 року приїхав до сина разом із представником Коропецької селищної ради - Дрозд С. В. , то ОСОБА_5 відмовився спілкуватись з батьком. ОСОБА_2 намагався передати синові через Дрозд С. В. 1000 грн, проте дитина також відмовилася брати ці кошти, і Дрозд С. В. залишила їх на підвіконні будинку. ОСОБА_1 , окрім того, пояснила, що не зверталася в суд з вимогою про стягнення аліментів, тому що колишній чоловік не має власних доходів. Водночас вона сама в змозі забезпечити дитину матеріально і їй не потрібні жодні кошти від відповідача.

Представник позивача - адвокат Кумановський В. М. в судовому засіданні підтримав позов з мотивів, викладених у ньому, додатково зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово телефонував сину і погрожував віддати останнього в інтернат. Тотожні погрози малолітньому ОСОБА_3 висловлювала і його баба (мати відповідача) ОСОБА_4 . Дитина боїться батька, не бажає з ним бачить чи спілкуватись. Відповідач за час розгляду справи так і не налагодив стосунки з дитиною та продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, адже не цікавиться сином, не забезпечує його. Вважає, що сукупність наданих суду доказів беззаперечно свідчить про підставність позову, а тому, зважаючи на вищенаведені обставини, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - адвокат Андрусенко І. Я. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з мотивів, викладених у відзиві, та додатково зазначив, що в ході розгляду справи не було здобуто достатніх доказів, які б свідчили про винну поведінку ОСОБА_2 в частині ухилення від виконання ним своїх батьківських обов`язків. Представник відповідача звертає увагу на те, що позбавлення батьківських прав можливе, коли поведінку матері, батька неможливо змінити, проте ОСОБА_2 за час розгляду цієї справи в суді за сприяння представника органу опіки та піклування вчиняв активні дії з метою налагодження стосунків із сином, що свідчить про його інтерес до дитини. Зважаючи на наведене, з огляду на висновок органу опіки та піклування вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та просить відмовити в його задоволенні.

Представник органу опіки та піклування Коропецької селищної ради - Дрозд С. В. в судовому засіданні від 21.05.2024 року пояснила, що ОСОБА_2 19.10.2023 року звертався на гарячу лінію Тернопільської обласної військової адміністрації про те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з його сином ОСОБА_3 . Вказане звернення було передано на розгляд Коропецької селищної ради, після чого відповідачу затверджено графік спілкування - щосуботи з 09:00 год до 18:00 год. Проте вказаних побачень відповідача з дитиною не було, у зв`язку з чим орган опіки та піклування дійшов висновку, що перешкоди у спілкуванні із сином йому не чиняться. Також представник органу опіки та піклування вказала, що згодом мати відповідача зверталася з тотожною заявою, у зв`язку з чим було проведено бесіду з позивачкою, в ході якої не було встановлено, що ОСОБА_1 якимсь чином перешкоджає відповідачу бачитись чи спілкуватись із сином. У свою чергу, ОСОБА_1 звернулась до органу опіки та піклування з клопотанням вплинути на ОСОБА_2 з метою забезпечення належного виконання ним своїх батьківських обов`язків. Під час розгляду питання про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав було з`ясовано думку малолітнього ОСОБА_3 , який повідомив, що батько йому погрожував, він його боїться, а тому не бажає з ним спілкуватись. Також з хлопчиком спілкувався психолог та надав висновок про те, що син сторін відчуває емоційну близькість з матір`ю та вітчимом та водночас не згадує про біологічного батька. Разом з тим, органу опіки та піклування не було надано доказів, які б свідчили про доцільність та необхідність позбавлення відповідача батьківських прав. Зважаючи на вищевикладене, вважає, що в задоволені позову слід відмовити.

Служба у справах дітей Коропецької селищної ради не забезпечила явку представника в судове засідання, проте в матеріалах справи містися заява про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.01.2024 року органу опіки та піклування Коропецької селищної ради доручено надати письмовий висновок щодо розв`язання спору в цій справі.

Протокольною ухвалою суду від 02.02.2024 року визнано поважними причини пропуску подачі відзиву на позовну заяву та поновлено відповідачу строк на подання відзиву.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 02.02.2024 року до участі в справі залучено орган опіки та піклування Коропецької селищної ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 04.03.2024 року задоволено заяву представника про допит свідків та вирішено допитати як свідків зі сторони позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також допитати як свідка малолітнього ОСОБА_3 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.04.2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Коропецької селищної ради, орган опіки та піклування Коропецької селищної ради, про позбавлення батьківських прав прийнято до свого провадження суддею Галіяном І. М. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони перебували в шлюбі з 08.12.2014 року, який було розірвано рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 22.04.2021 року (а. с. 4-5).

За час шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.07.2015 року (а. с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Коропецької селищної ради № 57 від 22.02.2023 року за результатом розгляду заяви ОСОБА_2 від 18.01.2023 року було затверджено графік спілкувань батька ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_3 - кожної суботи з 09:00 год до 18:00 год. Контроль за виконанням рішення покладено на начальника Служби у справах дітей - Підгірну Н. М. (а. с. 46).

Відповідно до висновку, затвердженого рішенням виконкому Коропецької селищної ради № 35 від 28.02.2024 року, орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 78-80).

Зі змісту вищевказаного висновку, серед іншого, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає зі своєю матір`ю в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 не працює (до введення в Україні воєнного стану працював на сезонних роботах в Республіці Польща).

Після розірвання шлюбу 22.04.2021 року і дотепер син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 (що неподалік смт Коропець). На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконкому Коропецької селищної ради відповідач не з`явився, проте в телефонному режимі повідомив, що категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Також відповідач пояснив, що після повернення ОСОБА_1 з Польщі, остання заблокувала його номер в телефоні сина, у зв`язку з чим він не може до нього додзвонитись. Окрім того, ОСОБА_1 налаштувала ОСОБА_5 проти нього, а тому він не бачиться дитиною.

Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_3 останній повідомив, що боїться батька та не хоче з ним зустрічатись, оскільки він погрожував віддати його в інтернат.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_2 , за словами класного керівника дитини, не цікавиться шкільним життям сина, ніколи не відвідував батьківські збори та не брав участь у шкільних святах, зазначаючи, що все це стосовно інших учнів, як правило, здійснюють саме матері дітей. Також вчитель повідомила, що в листопаді 2023 року ОСОБА_2 приїжджав до сина та хотів побачитись з ним, проте ОСОБА_5 , побачивши батька, втік в приміщення школи та просив не впускати його в школу, бо він не хоче з ним бачитись.

За результатом розгляду питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав комісія виснувала, що батьки дитини перебувають в стані конфлікту, винуватця якого не вдалось встановити. Доказів як того, що батько погрожував сину, з`являвся до дитини в стані алкогольного сп`яніння (на що вказувала ОСОБА_1 ), як і того, що матір`ю здійснюються перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем, комісії не було надано. Враховуючи вищенаведене, захищаючи інтереси дитини, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу, комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До висновку органу опіки та піклування, серед іншого, долучено протокол індивідуальної психологічної діагностики малолітнього ОСОБА_3 зі змісту якого вбачається, що асоціації, які належать до сімейної ситуації дитини, викликають у неї тривогу, у зв`язку з чим рекомендовано зменшити контакти дитини з дорослими, з якими у хлопчика виникають конфліктні взаємини, а також сприяти підтриманню благополучного психологічного клімату в сім`ї (а. с. 85).

14.11.2023 року начальником Служби у справах дітей ОСОБА_8 в присутності заступника селищного голови з питань роботи виконавчих органів Дрозд С. В. було проведено бесіду з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якої з`ясувалося, що останній називає ОСОБА_2 не батьком, а ОСОБА_10 . Хлопчик боїться відповідача, оскільки він його сварив і погрожував віддати в інтернат, якщо ОСОБА_5 не спілкуватиметься з ним. На пропозицію Дрозд С. В. зустрітися з татом і провести з ним час в суботу в її присутності та присутності ОСОБА_8 хлопчик відмовився та сказав, щоб ОСОБА_2 не приходив, бо він цього не хоче і він його боїться (а. с. 86).

Під час проведення обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 07.02.2024 року, ОСОБА_2 погодився з пропозицією відвідати сина в присутності представників соцслужб, але вказував, що колишня дружина все одно не дозволить дитині з ним зустрічатися, бо намовляє сина проти нього (а. с. 91, зв., 91).

Під час проведення обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 24.01.2024 року, позивачці також було запропоновано спільне побачення дитини з батьком в присутності представника Служби у справах дітей відповідно до визначеного графіку, на що ОСОБА_1 зазначила, що відмовляється від цього, оскільки візит відповідача травмує дитину, відповідач раніше приходив в нетверезому стані і дитина його боїться (а. с. 90).

Як вбачається зі змісту відповіді заступника голови Коропецької селищної ради Дрозд С. В. № 349 від 06.06.2024 року, ОСОБА_2 23.05.2024 року звернувся до органу опіки та піклування Коропецької селищної ради з письмовим проханням забезпечити участь представника органу опіки та піклування під час його відвідин та спілкування із сином ОСОБА_3 , запланованих на суботу 24.05.2024 року. За попередньою домовленістю з ОСОБА_2 заступник селищного голови, представник органу опіки та піклування - Дрозд С. В. разом з відповідачем згідно з визначеним графіком в суботу 25.05.2024 року відвідала малолітнього ОСОБА_3 в с. Світле Чортківського району Тернопільської області, де він проживає разом з матір`ю. В момент зустрічі та спроби ОСОБА_2 розмовляти з дитиною мати не чинила перешкод у цьому, а також запропонувала синові вийти до батька на вулицю. Однак хлопчик відмовився вийти до відповідача, спілкуватися з ним та приймати від нього кошти, після чого згодом зайшов в будинок. На пропозицію Дрозд С. В. поговорити з батьком кілька хвилин хлопчик повторно відмовився. Відповідач передав Дрозд С. В. кошти в розмірі 1000 грн, які вона залишила в будинку на потреби дитини, проте мати відмовилися від них. За результатом зустрічі батько та син фактично зустрілися, проте розмови чи спілкування між ними не відбулося через небажання самої дитини. Батьки дитини після тривалої перерви у спілкуванні приблизно годину розмовляли щодо минулих помилок ОСОБА_2 в налагодженні взаємовідносин із сином. Консенсусу або компромісу, спільного бачення щодо подальшого розвитку ситуації між колишнім подружжям в цій розмові не було досягнуто.

Згідно з довідкою-характеристикою № 34 від 08.02.2024 року, виданою виконкомом Коропецької селищної ради, до не було ОСОБА_2 зауважень зі сторони виконкому селищної ради. Водночас 25.10.2023 року надходила скарга від його колишньої дружини ОСОБА_1 на ім`я селищного голови щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 93).

Як вбачається з відповіді заступника начальника СПД № 1 (м. Монастириська) ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області № 2439/111/01-2023 від 28.11.2023 року, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП за неналежне виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2015 р. н. (а. с. 12).

На підтвердження того, що відповідач не цікавиться успіхами свого сина, а також погрожував віддати його в інтернат, позивачкою надано відповідну довідку від 24.11.2023 року, видану завідувачем Світлянської філії Коропецького ліцею ім. М. Каганця, а також фотознімок екрана мобільного телефону, на якому відображено відповідне текстове повідомлення з телефонного номеру НОМЕР_2 (а. с. 10, 13).

На спростування доводів позивачки про неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків представник відповідача до відзиву на позовну заяву долучив копію постанови Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.12.2023 року (справа № 603/591/23), якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 184 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постанова суду набрала законної сили 19.12.2023 року (а. с. 47-48).

Допитаний як свідок син сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив суду, що боїться батька, оскільки він погрожував віддати його в інтернат. Коли батьки жили разом, відповідач бив мати, сварився тощо. Номер батька він самостійно заблокував та не бажає з ним спілкуватись. Коли ОСОБА_2 приїхав до нього в школу, він від нього просто втік. З бабою (матір`ю ОСОБА_2 ) він теж не спілкується, оскільки вона також погрожувала віддати його в інтернат.

Свідок ОСОБА_8 , яка працює начальником Служби у справах дітей Коропецької селищної ради, пояснила суду, що в жовтні 2023 року в Службу у справах дітей надійшло звернення ОСОБА_2 щодо створення позивачкою перешкод у спілкуванні із сином. Під час розгляду звернення було встановлено, що вихованням та утриманням дитини займається лише ОСОБА_1 , водночас відповідач не спілкувався з дитиною приблизно рік і жодних перешкод в цьому йому ніхто не чинив. Такі висновки ґрунтувались на поясненнях як позивачки, так і малолітнього ОСОБА_3 . При цьому відповідач лише одного разу телефонував в Службу у справах дітей щодо забезпечення йому можливості побачитись з дитиною. Також ОСОБА_2 повідомляв, що позивачка повернулася з-за кордону, забороняє бачитись з дитиною, заблокувала його номер телефону і він не має змоги спілкуватись із сином.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що ніколи не чула, щоб ОСОБА_2 за час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 вчиняв які-небудь неправомірні дії чи зловживав алкоголем. ОСОБА_2 їздив за кордон на заробітки, забезпечував сім`ю. Також їй відомо, що нещодавно відповідач через працівників соціальної служби передав дитині грошові кошти. Зі слів матері відповідача вона знає, що між сторонами трапився якийсь конфлікт і ОСОБА_2 перешкоджають бачитись із сином.

Свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача, пояснила суду, що під час перебування сторін в шлюбі ОСОБА_2 ніколи не вчиняв яких-небудь неправомірних дій відносно позивачки чи свого сина. Спочатку ОСОБА_1 не чинила жодних перешкод у спілкуванні чи побаченнях з дитиною, а в липні минулого року свідок навіть приходила до онука на святкування дня народження. Проте після повернення ОСОБА_1 з Польщі остання заблокувала її номер, номер відповідача та навіть її онуки, яка живе в м. Івано-Франківськ та яка також часто спілкувалась з ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_2 приїхав в школу до сина та намагався перед ним вибачитись, ОСОБА_5 не захотів з ним спілкуватись. Відповідач звертався в Службу у справах дітей щодо забезпечення йому можливості побачитись із сином, однак працівниця Служби у справах дітей в той день хворіла, а після звернення з тотожним клопотанням через деякий час, його повідомили, що ОСОБА_1 категорично заперечує проти таких побачень. У зв`язку з цим ОСОБА_2 також звернувся до представника органу опіки та піклування Коропецької селищної ради - Дрозд С. В . Однак, коли відповідач приїхав до сина, останній відмовився спілкуватися з батьком та брати від нього будь-які кошти. Після того, як ОСОБА_2 передав синові через Дрозд С. В. 1000 грн, ОСОБА_1 зателефонувала до неї зі скаргою, що цього не потрібно було робити. Свідок також зазначила, що ОСОБА_2 справді відправив сину смс-повідомлення, на яке посилається позивачка, проте він намагався за це вибачатись перед дитиною.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши учасників справи, вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, що передбачено ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України).

У силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як вбачається з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як вбачається зі змісту ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

В постанові від 01.02.2023 року в справі № 761/6749/20 Верховний Суд вкотре наголосив на тому, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

У силу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України» (заява № 31111/04) звернув увагу на те, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька (матері) спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України»).

В рішенні від 10.09.2019 року в справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) ЄСПЛ підкреслив, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У силу ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Верховний Суд неодноразово зауважував, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття рішень у вказаних категоріях справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи, особистості учасників цих правовідносин, оцінки сімейної ситуації й інтересів дитини (постанови від 18.02.2021 року в справі № 645/920/19, від 07.02.2022 року в справі № 759/3554/20, від 12.02.2024 року в справі № 202/1931/22).

Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши долучені до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку про безпідставність позову ОСОБА_1 . Судом, серед іншого, встановлено, що ОСОБА_2 вчиняв активні дії для налагодження відносин із малолітнім сином, зокрема, і за час розгляду цієї справи, бажає брати участь у вихованні дитини, а також категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Наведені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що відповідач цікавиться сином, не втратив інтересу до нього та намагається змінити свою поведінку в кращу сторону.

Суд цілком погоджується з висновком органу опіки та піклування і резюмує, що з досліджених в судовому засіданні доказів не вбачається тих виключних обставин, які б свідчили про доцільність та необхідність застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення відповідача батьківських прав.

Окрім того, з матеріалів справи не вбачається, що відносно відповідача раніше виносились попередження про неналежне виконання ним батьківських обов`язків. Натомість суд вважає, що позиція ОСОБА_2 під час розгляду справи, надані стороною відповідача докази свідчать про небайдужість та інтерес відповідача до сина, бажання брати участь в його житті, а тимчасова відсутність батька не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Суд наголошує, що й особистісні непорозуміння між сторонами не можуть бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. І саме в найкращих інтересах дитини, на переконання суду, буде збереження зв`язку між батьком та сином. Зважаючи на наведене, суд звертає увагу на висновок органу опіки та піклування, в якому сторонам рекомендовано в інтересах їхньої спільної дитини залагодити міжособистісний конфлікт, забезпечити дитині психологічний та емоційний комфорт, а також уважніше ставитися до потреби сина в авторитеті батька та спілкуванні з людиною своєї статі.

Судом було з`ясовано думку малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , який повідомив суду, що не бажає бачитись та спілкуватись з батьком. Однак, як неодноразово зазначав Верховний Суд, думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї (постанови від 26.04.2023 року в справі № 520/17217/13-ц, від 02.08.2023 року в справі № 707/1704/21). А тому, на переконання суду, висловлена малолітнім ОСОБА_3 позиція за вищевикладених обставин, не може вважатися такою, що відповідає його найкращим інтересам.

За наведених обставин, з огляду на недоведення стороною позивача існування виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав суд приходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Поряд з цим, зважаючи на встановлені обставини справи, враховуючи висновок органу опіки та піклування, відповідно до якого ОСОБА_2 рекомендовано, серед іншого, брати участь в матеріальному забезпеченні потреб дитини, більшою мірою цікавитися життям, навчанням сина, суд вважає за доцільне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 155, 164, 166 СК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, орган опіки та піклування Коропецької селищної ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. М. Каганця, 10, смт Коропець Чортківського району Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Коропецької селищної ради Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. М. Каганця, 10, смт Коропець Чортківського району Тернопільської області, .

Повний текст рішення суду складено 09.08.2024 року.

Головуючий суддя І. М. Галіян