Єдиний унікальний номер 341/308/24
Номер провадження 2-о/341/79/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року місто Галич

Суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області Островська Н. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради (місцезнаходження: м. Галич, вул. Площа Волі,1), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

09.02.2024 ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шевчук-Філімон Н. М. звернувся до суду з вищезазначеною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 недієздатним, встановити опіку над ним та призначити опікуном недієздатного ОСОБА_2 заявника ОСОБА_1 .

Предметом заяви є визнання особи недієздатною та встановлення над нею опікуна.

Перевіривши заяву та додані до неї документи судом встановлено, що заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст. 175 ЦПК України, що є підставою для залишення такої заяви без руху.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки особа, яка звернулася із заявою в суд, діючи самостійно, відповідно до вимог ст. ст. 13,49 ЦПК України, розпоряджається своїми правами.

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас учасник справи зобов`язаний: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Вирішуючи питання про прийняття заяви, враховано, що така заява має відповідати загальним правилам щодо вимог до позовної заяви, встановлених ст. ст. 175,177 ЦПК України.

Під час вивчення матеріалів заяви встановлено їх невідповідність вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Статтею 19 ч. 2 п. 3 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства і цивільне судочинствоздійснюється заправилами, передбаченими цимКодексом, у порядку окремого провадження.

Згідно ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1ст. 316ЦПК України заява фізичної особи про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки і призначення опікуна, подається до суду за місцем проживання такої особи.

Згідно вимогам п. 1 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Заява даної категорії належить до розгляду в порядку цивільного судочинства розділу 4 "Окреме провадження" глави 2 "Розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи".

Форма і зміст поданої заяви повинна відповідати вимогам ст. ст. 293,297 ЦПК України.

Формою звернення заінтересованої особи для відкриття провадження у справі окремого провадження є заява і для кожної категорії справ спеціальними нормами ЦПК України визначено реквізити відповідної заяви, а недотримання передбачених реквізитів має наслідком застосування загальних положень, передбачених ЦПК України.

Вимогами ст.294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду а також з врахуванням інших особливостей розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим уст. 175 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться уст. 297 ЦПК України.

Згідно ч. 3ст. 297 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Предметом доказування в даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписки з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

Проте, в порушення зазначених вимог процесуального закону, заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 психічних захворювань, які діагностовано лікарями згідно висновку ЛКК N 96 та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою, а саме: довідка про постановку на облік у психіатричній установі та виписки з історії хвороби у психіатричній установі. Також не надано доказів того, що ОСОБА_2 перебував на лікуванні в психіатричних стаціонарах, кількість госпіталізацій, взяття на облік психоневрологічним закладом охорони здоров`я, проведено кількість ліжко-днів госпіталізації, супутні розлади психіки та поведінки, супутні захворювання, з приводу лікування, примусового лікування, або які були інші мети направлення на лікування, виписаний додому чи в інший психіатричний заклад або у заклади спеціального лікування, результати лікування, код діагнозу за МКХ-10, заключний діагноз.

Також у заяві заявник ОСОБА_1 зазначає, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку зі станом здоров`я, яке з 2021 року почало інтенсивно погуршуватись, де батько став забуватися, говорити незрозумілі речі, а отже потребує стороннього догляду та опіки, оскільки не розуміє своєї поведінки, не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак на підтвердження цього не надано суду доказів про лікування з приводу певних захворювань, доказів давності таких захворювань та перебування в закладах охорони здоров`я з приводу психіатричного захворювання.

Крім того не вказано, чи перебуває ОСОБА_2 на обліку у психіатра, та в якому медичному закладі на час звернення заявника з даною заявою до суду та чи були звернення до лікаря психіатра, що є необхідним для призначення судової психіатричної експертизи та витребування медичної карти за місцем перебування на обліку у психіатра.

Суд лише за наявністю таких доказів та достатніх даних про розлад психічного здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу і відсутність зазначених даних позбавить суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - одної з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Проте, у матеріалах справи відсутнє подання органу опіку та піклування про доцільність призначення заявника опікуном чи піклувальником, що унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Відповідно дост. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною є, зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Відповідно дост. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях "Голдер проти Великої Британії" від 21.02.75 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175,177ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення вказаних вище недоліків.

При постановленні данного рішення судом враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04.10.2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").

У зв`язку з наведеним, вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Керуючись ст. ст. 42,175,177,185, 258-261,293,294 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Галицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у вищезазначений строк заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА