Справа № 362/7088/23
Провадження № 2/362/615/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гребінківської селищної ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , що належала його батьку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті свого батька, він, як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна. Однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через розбіжність відомостей стосовно часток сіввласників у документі, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 27 32).

В судове засідання ніхто не прибув.

Представники сторін та треті особи надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 09 грудня 2021 року (а.с. 11).

З матеріалів спадкової справи № 42/2021 до майна померлого ОСОБА_4 вбачається, що спадкоємцями померлого за законом є його сини позивач у даній справі ОСОБА_1 та третя особа у даній справі ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 18 листопада 1983 року та серії НОМЕР_3 від 15 жовтня 1988 року (а.с. 9, 85).

При цьому, ОСОБА_3 заявою від 14 червня 2022 року на ім`я нотаріуса відмовився від спдащини після смерті батька на користь свого брата ОСОБА_4 (а.с. 83).

Позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька, що підтверджується відповідною заявою від 11 грудня 2021 року (а.с. 76).

Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В. від 22.03.2023 року № 62/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , що належала його батьку, через розбіжність відомостей стосовно часток сіввласників у правовстановлюючих документах (а.с. 13 14).

На підставі розпорядження № 1771 від 10 травня 1994 року, 10 травня 1994 року було видано Свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 дійсно належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 й ОСОБА_1 (а.с. 16).

Одночасно, суд враховує, що рішенням суду від 27 грудня 2002 року було розірвано шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з рішення (а.с. 10).

Також, суд враховує загальновідомі обставини перейменування вулиць в селищі Гребінки та зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду селище Гребінки розташоване в адміністративних межах Білоцерківського району Київської області.

При вирішенні справи по суті, суд приймає до уваги та керується відомостями вказаними саме у даному правовстановлюючому документі, оскільки він є первинним стосовно зазначеного ерухомого майна.

Натомість, інші письмові документи у вигляді відповідей на запити, які було отримано нотаріусом та використано за змістом постанови від 22.03.2023 року № 62/02-31 якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, є похідними від первинного свідоцтва та містять помилки реєстратора БТІ, про що безпосередньо вказано в архівній довідці КП КОР «Київське обласне БТІ» № Вс0822065/а від 27 вересня 2022 року (а.с. 90).

Отже, квартира АДРЕСА_1 належала позивачу, його батькам і брату на праві спільної часткової власності.

Норма частини першої статті 355 ЦК України передбачає, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із нормою частини другої статті 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки, матеріали справи не містять відомості про те що домовленістю між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , законом або рішенням суду встановлено їх частки у квартирі АДРЕСА_1 , у суду існують об`єктивні підстави вважати, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності на дану квартиру були рівними.

Як наслідок, суд вважає, що ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_3 й ОСОБА_1 на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/4 частині кожному.

У звязку із цим, суд також застосовує роз`яснення, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за змістом яких:

-у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця (абзац 2 пукнту 12 постанови);

-при поділі спадщини між спадкоємцями необхідно враховувати правило частини першої статті 1278 ЦК про те, що коли спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності (абзац 1 пункту 26 постанови).

Враховуючи, що спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між спадкоємцями, суд приходить до логічного і послідовного висновку про те, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними.

Отже, при розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Тобто, позивач має право на спадкування однієї цілої частки квартири АДРЕСА_1 в розмірі 1/4 частини, яка належала його батьку як співвласнику вказаного нерухомого майна.

До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що за життя спадкодавця, усі співвласники зазначеної квартири не реалізували свої цивільне право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Проте, на переконання суду, вказана обставина не є достатньою підставою для відмови у визнанні за позивачем як спадкоємцем співвласника права власності на ту частину вказаного нерухомого майна, на яку мав право спадкодавець.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на відповідну частину вказаного нерухомого майна на яку мав право його батько.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 1218, 1268 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 200, 206, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

В порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 (одну четверту) частину квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 15 лютого 2024 року.