ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/178/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 705/3016/23 Категорія: 312000000 Гудзенко В.Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л., Новікова О.М.,

секретар: Матюха В.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»;

особа, яка подала апеляційну скаргу - представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року адвокат Кушнеренко Т.В., яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ТОВ «МІЛОАН» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що позивач ОСОБА_1 05.03.2023 о 12.08 год на електронну адресу отримав лист з інформацією про виконання входу до особистого акаунту онлайн банкінгу «UKRSIB online» з нового пристрою, після чого він одразу зателефонував до представника банку з метою з`ясування ситуації, що складалася. ОСОБА_1 дізнався, що о 09.58 год до його акаунту намагалися увійти сторонні особи, але їм це не вдалося, оскільки банк не підтвердив операцію, а вже о 12.08 год шахраями було проведено обмін валюти з карти та виведено на невідому картку суму в розмірі 20200,00 грн. Позивачем було проведено через представника банку блокування карток та онлайн банкінгу.

Як в подальшому позивач з`ясував, шахраї заволоділи номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яким раніше він користувався, та який був фінансовим номером у банківських установах, акаунтах Google, Facebook, Instagram, мобільних додатках Viber. Одразу ж, 05.03.2023 позивач зателефонував до оператора мобільної мережі Vodafon з приводу надання пояснень, яким чином невідомі особи заволоділи його номером телефону, на що отримав відповідь, що номер було активовано 05.03.2023. У зазначений час сім-картка знаходилася у планшеті, який перебував у нього, при цьому позивач з 22.02.2022 перебуває в Польщі та до цього часу до України не повертався. Вказаний планшет також було заблоковано шахраями. З отриманої відповіді на адвокатський запит ПрАТ «Водафон», вбачається, що телекомунікаційні послуги по абонентському номеру надавалися знеособлено (анонімно), без реєстрації персональних даних та укладення договору. 22.11.2022 номер було деактивовано, оскільки закінчився термін дії номера (більше року не поповнювався рахунок), а через кілька місяців сім-картка з цим номером була запущена до продажу. Згодом позивач зрозумів, що окрім крадіжки його коштів з картки, на його ім`я в цей день також було оформлено кредити, тому із запитом звернувся до Бюро кредитних історій України, і виявилося, що на нього 05.03.2023 оформлено кредити в чотирьох фінансових установах: «МАНІВЕО», ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», а також «АВЕНТУС УКРАЇНА».

13.04.2023 позивач звернувся до відповідача з листом, у якому повідомив про те, що ніяких кредитних договорів з ними не укладав, а також про обставини, які зазначено в позові вище, у тому числі про заволодіння фінансовим номером мобільного телефону, на що 22.05.2023 отримав відповідь, з якої вбачається, що договір був укладений через Інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт або Мобільний додаток. Договір було підписано за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, при цьому одноразовий ідентифікатор було вислано на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , у вигляді смс-повідомлення. Кошти перераховувалися на картку AT «Райффайзен Банк», яка була надана в заяві, при цьому особисто позивач номер картки жодній фінансовій установі не повідомляв. Позивачем було отримано виписку по рахунку в AT «Райффайзен банк», з якої вбачається, що через карту проводилося ряд фінансових операцій, при цьому кошти було переведено безготівковим переказом в терміналах в м. Дніпро. Відповідач на листи не зреагував та лише повідомив про необхідність повернення коштів за договором споживчого кредитування, при цьому останніми було прийнято рішення про зупинення нарахування процентів та штрафних санкцій за кредитним договором. З приводу шахрайських дій позивач звернувся до органів поліції та за його заявою відомості були внесені до ЄРДР за номером 0001284, досудове розслідування проводиться Броварським РУП ГУНП в Київській області.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що вказаний договір був укладений з порушенням чинного законодавства, без його волевиявлення, тому його необхідно визнати недійсним.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Мілоан» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції вказав, що при укладенні даного договору верифікація клієнта була здійснена за допомогою системи ВаnкID Національного банку України. Дані, вказані заявником в анкеті-заяві, співпадають з тими, які отримало Товариство з системи ВаnкID. Технологічно система ВаnкID влаштована таким чином, що користувач (заявник), який запитує послугу на сайті надавача послуг, обирає серед банків, що приєдналися до системи BankID, той банк, в якому він безпосередньо верифікований, є його клієнтом та має діючий договір, після чого проходить багатофакторну автентифікацію на сторінці обраного ним банку (що фактично релевантна автентифікації при доступі до управління карткою/рахунком за допомогою інтернет-банкінгу) та надає цьому банку згоду на передачу ідентифікаційних даних надавачу послуг. Абонент-ідентифікатор (тобто банк) зобов`язаний забезпечити повноту, достовірність і актуальність надання електронних підтверджень електронної дистанційної ідентифікації користувачів. Абонент-ідентифікатор зобов`язаний здійснювати багатофакторну автентифікацію користувача за кожним електронним запитом на електронну дистанційну ідентифікацію до моменту передавання персональних даних такого користувача через Систему BankID Національного банку. Тобто, для укладення кредитного договору позичальнику, необхідно мати доступ до мобільного телефону, крім того, необхідно знати номер телефону, знати пароль для підтвердження ідентифікації у системі BankID та ввести код підписання договору. Таким чином, укладення зазначеного кредитного договору іншою особою виключається.

Тобто, виключається те, що третя особа, яка придбала номер телефону, могла знати паролі від інтернет-банкінгу позивача.

Крім того, як вбачається з відповіді AT «УКРСИББАНК» від 14.04.2023 за № 11/9257, несанкціоновані операції стали можливими через розголошення особистих даних входу в систему UKRSIB online та відповідно ОТЗ-паролей третім особам (шахраям), що є порушенням Правил (Договірних умов) відкриття та комплексного розрахунково-касового обслуговування банківських рахунків фізичних осіб в AT «УКРСИББАНК».

Позивач достовірно знав, що його номер телефону встановлено як логін для входу в інтернет-банкінги.

Також не оспорюється та визнається позивачем належність номеру карти, на яку було перераховано суму кредиту. Тобто, позивач отримав кошти за вказаним кредитним договором саме на належну йому карту. З наданої позивачем виписки по рахунку карти, вбачається, що впродовж кількох днів за картою здійснювались видаткові операції, при цьому позивач не заблокував свою карту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Кушнеренко Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначає, що позивач не створював жодних електронних кабінетів у фінансових установах, не надавав свої персональні дані відповідачу та не надавав свою згоду на поширення персональних даних.

Скаржник наголошує, що підписання договору споживчого кредитування відбулося саме через підтвердження коду, який було направлено у вигляді смс-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 у той час вже не користувався і користуватися не міг.

У апеляційній скарзі зазначено, що ідентифікація ОСОБА_1 відбулася виключно за номером телефону НОМЕР_1 , відповідно, саме Банком відповідачу було надано відомості щодо номеру паспорту, коду платника податків та інша інформація, а не самим ОСОБА_1 .

Під час укладання оскаржуваного кредитного договору належної ідентифікації клієнта проведено не було, з чого слідує, що і волі позивача на укладення оспорюваних кредитних договорів не було, обставини у цій справі свідчать про те, що невстановлена особа, використавши персональні дані шахрайським шляхом, оформила кредитні договори, здійснивши дії, спрямовані на настання юридичних прав та обов`язків.

27.12.2023 на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Мілоан» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує. У відзиві зазначено, що для укладення кредитного договору позичальнику необхідно мати доступ до мобільного телефону, крім того, необхідно знати номер телефону, пароль для підтвердження ідентифікації у системі BankID та ввести код підписання договору. Таким чином, укладення спірного кредитного договору іншою особою виключається. Позивач достовірно знав, що його номер телефону встановлено як логін для входу в інтернет-банкінги.

Заслухавши доповідача, представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 05.03.2023 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 8670572 на суму 7000,00 грн зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами пільговим періодом на строк 10 днів (п. 1.3.1 договору), а загальним строком на 100 днів (п. 1.3 Договору), шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку, зазначену в анкеті-заяві Позичальника в Особистому кабінеті позивача.

Кредитний договір був укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою).

Укладаючи кредитний договір, позивач та відповідач вчинили дії, визначені ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», хронологія вчинення дій позивачем щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину описана в додатку 9 до кредитного договору.

Позивач підписав Кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджується роздруківкою з електронного файлу з інформаційно-телекомунікаційної системи Позивача (LogFile застосування коду).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У даній справі судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами 05.03.2023 було укладено договір про споживчий кредит № 8670572.

Підписанням договору позивач підтвердив, що перед укладенням договору йому була надана вся необхідна інформація, він ознайомлений з умовами правил надання коштів у позику, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Таким чином, установивши, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Позивачем не зазначено, яким саме способом був здійснений несанкціонований доступ до «UKRSIB online» сторонніми особами, враховуючи що для цього потрібні особисті дані позивача, такі як ідентифікаційний код, серія та номер паспорта, а також номер мобільного телефону, саме за допомогою якого і відбулась активація (підписання) кредитного договору, дані картки, на яку перераховувались кошти.

До того ж, до відзиву ТОВ «Мілоан» долучено анкету-заяву позивача на кредит № НОМЕР_2 , у якій зазначені його особисті дані (серія та номер паспорту, номер телефону, адреса реєстрації, номер картки, на яку мають перераховувались кошти).

Крім цього, доказів того, що ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення його паспорта, РНОКПП, мобільного телефону з доступом до інтернет - банкінгу «UKRSIB online» матеріали справи не містять.

Також скаржник зазначав, що вказаний в анкеті-заяві номер телефону не належить позивачу, однак, як вбачається з листа ПрАТ «ВФ Україна» від 23.05.2023, телекомунікаційні послуги по абонентському номеру НОМЕР_1 в період з 06.09.2016 по 21.11.2022 надавалися анонімно, без реєстрації персональних даних та укладення Договору. 22.11.2022 номер було деактивовано, оскільки закінчився термін дії номеру (більше року не поповнювався рахунок). Через кілька місяців сім-карта з цим номером була запущена до продажу. На даний час абонентський номер обслуговується в мережі ПрАТ «ВФ Україна» також анонімно, без реєстрації персональних даних.

Тобто, вказане не унеможливлює факту користування позивачем даним номером телефону.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що факт внесення в ЄРДР відомостей по факту заволодіння грошовими коштами від імені позивача шляхом шахрайства не підтверджує обставин, які зазначені у позовній заяві.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді Ю.В. Сіренко

Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков