Ухвала

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 344/3333/23

провадження № 61-1662ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області у справі за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного Управління державної податкової служби в Івано-Франківській області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - Державна податкова інспекція у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, про скасування (припинення) обтяження у вигляді податкової застави,

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2024 року засобами поштового зв`язку Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДПС в Івано-Франківській області) подало касаційну скаргу у справі № 344/3333/23.

За змістом частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

І. Щодо зазначення судових рішень, які оскаржуються та клопотання (процесуальної вимоги) особи, яка подає скаргу

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Визначення судового рішення, яке є предметом касаційного оскарження має істотне значення при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Однак касаційна скарга містить суперечливі відомості, щодо судових рішень, які оскаржуються, оскільки заявник посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2023 року і постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2024 року, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про закриття провадження у справі. При цьому будь-яке клопотання (процесуальна вимога) щодо постанови суду апеляційної інстанції у касаційній скарзі відсутнє.

ІІ. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

В касаційній скарзі заявник підставою касаційного оскарження зазначає зокрема пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах), однак при цьому не конкретизує норму (норми) права, щодо застосування якої (яких) у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Отже, наразі, заявником належним чином не виконані вимоги пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).

ІІІ. Щодо сплати судового збору

Заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позов подано до суду у 2023 році.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 31 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 січня 2024 року, позов акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк») до Головного Управляння Державної податкової служби в Івано-Франківській області задоволено, скасовано (припинено) обтяження у вигляді податкової застави на нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа - Банк» (правонаступник - АТ «Сенс Банк»), а саме на квартиру, загальною площею (кв. м): 55.9, житлова площа (кв. м): 31.4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладене відповідно до акту опису майна, серія та номер: № 9/17-140, виданий 17.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську; рішення про опис майна у податкову заставу, серія та номер: 30/6862, виданий 16.01.2017, видавник: ДПІ у м. Івано-Франківську. У задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

З урахуванням наведених обставин та виходячи із того, що позов було подано до суду у 2023 році, розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 5 368 гривень (із розрахунку 2 684 х 200%, де 2 684 грн це 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року).

ІV. Щодо зазначення у касаційній скарзі відомостей про учасників справи та надання копій касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Заявник у касаційній скарзі не зазначив передбачені пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України відомості про всіх учасників справи № 344/3333/23, а саме про третю особу - Державну податкову інспекцію у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та не надав копії касаційної скарги для вказаного учасника.

Вказані недоліки мають бути усунені шляхом надання суду:

1) уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній:

- судових рішень, які оскаржують та викладенням клопотання (процесуальної вимоги) щодо кожного із оскаржених судових рішень з урахуванням повноважень Верховного Суду передбачених статтею 409 ЦПК України;

- підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), з урахуванням роз`яснень викладених в цій ухвалі;

- відомостей про всіх учасників справи № 344/3333/23.

У разі подання уточненої касаційної скарги в електронній формі заявник має надати докази надсилання касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, якщо вони не зареєстровані в системі Електронний Суд.

У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи;

2) надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 5 368 грнабо документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Згідно частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області у справі № 344/3333/23 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення Головному управлінню Державної податкової служби в Івано-Франківській області копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович