печерський районний суд міста києва
Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Андрієнко І.І.,
провадження розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Проца Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.12.2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (далі - позивач, ПрАТ «СК «УНІКА») до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 (далі - третя особа-1, ОСОБА_2 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - третя особа-2, ТДВ «СТ «Домінанта») про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

22.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ОСОБА_1 - адвоката Проца А.В., надійшла заява, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, копія якої була направлена учасникам справи, про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, в який останній просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13 748,50 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, зважаючи на те, що рішення ухвалено 21.12.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, повний текст судового рішення складений та підписаний 15.01.2024 року, оприлюднено рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15.04.2024 року, а заява про ухвалення додаткового рішення була направлена на адресу суду 15.04.2024 року, що підтверджується відбитком штаму поштового відділення на конверті, суд вважає за можливе вирішити заяву про ухвалення додаткового рішення по суті.

29.04.2024 року використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ПрАТ «СК «УНІКА» - Афанасьєва С.В. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких останній просив відмовити у стягненні судових витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що відповідачем не надано документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг. Заперечення представника ПрАТ «СК «УНІКА» - Афанасьєва С.В. були передані головуючому судді 06.05.2024 року.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Аналізуючи викладене, суд вважає за можливе вирішити питання про ухвалення додаткового рішення без виклику учасників справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши заяву про ухвалення додаткового рішення, зміст судового рішення, заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, за наслідком розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 21.12.2023 року ухвалено рішення , яким позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування у розмірі 31 469,19 грн.; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» 545,43 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Разом з тим, у вказаному рішенні судом не вирішено питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, у відзиві на позовну заяву представник відповідача - адвокат Проц А.В. просив здійснити розподіл судових витрат у вказаній цивільній справі та зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, які поніс ОСОБА_1 , складає 13 046,92 грн.

У заяві про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу просить представник відповідача - адвокат Проц А.В. просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 13 748,50 грн.

Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження вказаних витрат, представником ОСОБА_1 - адвокатом Процем А.В. надано суду Договір про надання правової допомоги № 06/09/22-АП від 06.09.2022 року, укладений між ОСОБА_1 (далі - Замовник, Клієнт) та Процем А.В. (далі - Адвокат); Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 06/09/22-АП від 06.09.2022 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 06/0921 від 06.09.2021 року на суму 5 000,00 грн.; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1239496 та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 06/09/22-АП від 06.09.2022 року, Замовник доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Замовника у всіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях, у тому числі, у органах внутрішніх справ, структурних підрозділах прокуратури України та інших правоохоронних органах, страхових компаніях, Національному банку України, в органах державної виконавчої служби, у тому числі, приватних виконавцях, а також вести від імені Замовника справи у всіх судових установах України, у тому числі, апеляційних судах та Верховному Суді з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, стягувану або боржнику, свідку, захищати інтереси Замовника у адміністративних та кримінальних справах, в тому числі під час досудового слідства та судового розгляду, справах про адміністративні правопорушення, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед будь-якими фізичними та юридичними особами для чого надає йому право: подавати від його імені будь-які заяви, в тому числі позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, знайомитись з матеріалами справи, робити з них копії, прослуховувати фіксацію судового процесу, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності або неповноти, одержувати копії рішень, постанов та ухвал суду, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, ставити питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, подавати клопотання, заяви, подавати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають під час судового розгляду, заперечувати проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо, одержувати довідки та документи в будь-яких компетентних органах, сплачувати судовий збір, або будь-які інші платежі, розписуватись за нього, а також виконувати всі інші дії, пов`язані виключно з виконанням цього Договору щодо дорожньо-транспортної пригоди 07.07.2018 року.

У Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 06/09/22-АП від 06.09.2022 року Сторони погодили перелік правової допомоги та її вартість, а саме: юридична підтримка (надання консультацій, представлення інтересів в усіх та організаціях, незалежно від форм власності, в Національному банку України, в страхових компаніях, в судових органах, у виконавчих службах, тощо) Замовника щодо дорожньо-транспортної пригоди 07.07.2018 року - 5 000,00 грн. сплачуються під час укладення Договору; 10% від розміру позовних вимог у задоволенні яких буде відмовлено до Замовника.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, представником відповідача не додано а ні до відзиву, а ні до заяви про ухвалення додатково рішення доказів, які свідчать про понесення ним витрат на правову допомогу, зокрема, не надано акту виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг), розрахунку витрат, оформлених у встановленому законом порядку.

За таких обставин, перевіривши надані представником відповідача - адвокатом Процем А.В. докази на підтвердження понесених судових витрат, враховуючи обґрунтованість та пропорційність розміру витрат на правничу допомогу до предмета спору та ціни позову, беручи до уваги, що справа незначної складності, розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та з урахуванням викладеного, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені представником відповідача, є необґрунтованими та у їх відшкодуванні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 76-81, 133-141, 247, 264, 265, 270, 351, 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Проца Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , інші дані невідомі.

Третя особа-1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа -2: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», вул. Василя Макухи, буд. 1, м. Дніпро, 49000, .

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на додаткове рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 30.05.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко