УХВАЛА

19 січня 2024 року

м. Київ

справа № 185/5597/15-ц

провадження № 61-15305ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада

2023 року у справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалою

від 05 жовтня 2023 року у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовив.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 06 листопада 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області

від 05 жовтня 2023 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала,

на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

У листопаді 2023 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року.

Також у касаційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1 порушує клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання її касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 15 листопада 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовив.

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявниці додати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до закону. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.

Ухвала Верховного Суду від 15 листопада 2023 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 листопада 2023 року.

16 листопада 2023 року копія ухвали суду касаційної інстанції

від 15 листопада 2023 року направлена приватному виконавцю виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 через систему «Електронний суд», документ доставлений до електронного кабінету заявниці 18 листопада 2023 року, що підтверджується повідомленням про доставлення електронного листа.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про повернення касаційної скарги особі, яка її подала, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати

(частина третя статті 136 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати

на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

Наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Зазначеною нормою прямо передбачено право суду, зокрема, звільнити

від сплати судового збору саме позивача - члена малозабезпеченої

чи багатодітної сім`ї, а заявник (скаржник) не є позивачем у справі.

Тобто, за певних умов суд може звільнити від сплати судового збору саме сторону в справі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною другою статті 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.

У цій справі приватний виконавець виконавчого округу Донецької області

(у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 не діє в особистих інтересах, а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає.

Аналогічний висновок викладений в ухвалах Верховного Суду

від 06 листопада та від 08 грудня 2023 року у справі № 185/5597/15-ц (провадження 61-15401ск23).

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

(частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України»,

заява № 18986/06).

У справі «Дія 97» проти України» (заява № 19164/04, рішення від 21 жовтня 2010 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства.

Верховний Суд в ухвалі від 15 листопада 2023 року повідомив приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 про необхідність сплатити судовий збір. На виконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху, будучи обізнаною про вимогу щодо сплати судового збору, заявниця не надіслала клопотання про його відстрочення або розстрочення.

Оскільки Верховий Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 225/2213/20 (провадження

№ 61-7398сво23) висловив правову позицію про те, що «у даній категорії справ приватний виконавець виконавчого округу Донецької області

(у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 не діє в особистих інтересах, а є суб`єктом, який здійснює виконання судового рішення, вона не є особою, яка належить до категорії осіб, стосовно яких законодавцем встановлені пільги щодо сплати судового збору, тому підстав для звільнення її від сплати судового збору немає», отже суд не вбачає підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій справі з власної ініціативи.

Отже, повернення касаційної скарги як неподаної за вказаних обставин

є передбачуваним для заявниці та не є порушенням її права на справедливий судовий розгляд.

Посилання в касаційній скарзі на те, що про перегляд судових рішень ОСОБА_1 звернулася як фізична особа, а не приватний виконавець виконавчого округу Донецької області є безпідставними, оскільки сама заявниця зазначає, що із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у справі № 185/5597/15-ц, звернулася у зв`язку з ліквідацією (припиненням) приватного виконавця виконавчого округу Донецької області ОСОБА_1

Враховуючи, що станом на 19 січня 2024 року не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо сплати судового збору у визначеному законом розмірі, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 має бути визнана неподаною та повернута заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області (у подальшому Одеської області) ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 листопада 2023 року вважати неподаною та повернути заявниці.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська