Справа №333/7370/23
Провадження №2/333/604/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Варнавської Л.О.,

за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,

представника відповідача адвоката Аксьонової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2023 року до суду надійшов позов АТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором без номеру від 19.06.2015 року, яка виникла станом на 14.02.2023 року в сумі 35463,48 грн. Посилається на те, що ОСОБА_1 звернулась до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 20.07.2012 р. якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті vvww.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона був повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані для ознайомлення у письмовій формі.

Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить у собі умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Банком відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 66000 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме наступними шляхами: договірним списанням або внесенням клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку. Але у процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач, станом на 11.06.2023 року має заборгованість в сумі 43174 грн. 42 коп., яка є заборгованістю за тілом кредиту.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

27.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача адвокат Аксьонова С.В.з позовом не погодилась, зазначила, що до позовних вимог, які виникли до 13.06.2020 року слід застосувати строк позовної давності. Крім того, відповідачка регулярно здійснювала внесення коштів на картковий рахунок. Відповідач безпідставно нараховував відсотки за ставкою 3,4% щомісячно, здійснив списання коштів 01.05.2022, 01.06.2022, 01.07.2022 за ставкою 1,7%; 01.08.2022 та 01.09.2022 списує відсотки за ставкою 2,5%, в подальшому встановлює ставку 3,4%.

З 18.08.2022 відповідач не користувався кредитними коштами, а позивач списував кошти за використання кредитного ліміту з 01.09.2022 по 01.04.2023 в сумі 11780,34 грн..

З заяви вбачається, що базова процентна ставка по кредиту не встановлена. Не надано документів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 надала згоду на списання відсотків в будь-якому розмірі.

Тому списання коштів за період з червня 2020 року по червень 2023 року на загальну суму 28166,05 грн. вважає незаконним.

Звертає увагу суду на те, що заява-анкета не підтверджує видачу картки, її номер, надання грошових коштів, відкриття рахунку і зарахування кредиту на цей рахунок.

За розрахунками представника відповідача відповідачкою з 13.06.2020 року використано коштів на суму 145208,38 грн., а внесено коштів на суму 129209,42 грн. + 28166,05 грн. незаконно списаних коштів. Тому вважає, що відповідач переплатив 12167,09 грн.

12.10.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на її ім`я було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 , ключем до якої є пластикова картка та мобільний телефон, який вказав відповідач. Не погодився з тим, що минув строк позовної давності, оскільки відповідачкою сплачувались кошти на погашення кредиту, що перервало строк позовної давності. Вимоги відповідача про компенсацію витрат на правничу допомогу вважають завищеними та неспівмірними зі складністю справи. також подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до мінімальної суми.

01.11.2023 року надійшли заперечення на відзив представника відповідача Аксьонової С.В., яка зазначає про те, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не є тотожною змісту кредитного договору. Для проведення розрахунку заборгованості не має необхідності залучати експерта. Строк позовної давності в даному випадку слід застосовувати, оскільки строки позовної давності повинні рахуватися з моменту прострочення оплати чергового платежу. Після ініціювання процедури дострокового повернення кредиту кредитор втрачає право нараховувати проценти та неустойку передбачені кредитним договором. витрати На правничу допомогу вважає спів мірними.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представник відповідача надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

20.07.2012 року ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у ПРИВАТБАНКу.

Згідно із довідкою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_2 отримала такі кредитні картки:

-07.11.2013 «Універсальна», термін дії до серпня 2017 року;

-30.01.2014 р. «PKMMU UNEMBOSSED CREDIT 1-4%» FIRST PIN, термін дії до жовтня 2017 р.;

-05.01.2015 р. «Універсальна Gold», термін дії до листопада 2017 р.;

-08.05.2015 р. «WGMMS DebitMasterCard Gold», термін дії до листопада 2017 р;

-30.08.2016 р. «Універсальна Gold», термін дії до квітня 2018 р.;

-29.09.2014 р. отримав картку назва не зазначена, термін дії до вересня 2019 р.;

-08.12.2015 р. «Універсальна Gold», термін дії до вересня 2018 р.;

-09.10.2017 р. «Універсальна Gold», термін дії до липня 2021 р.;

-22.04.2019 р. «Універсальна Gold», термін дії до листопада 2022 р.;

-30.11.2020 р. «Універсальна Gold», термін дії до листопада 2024 р. (а.с.43)

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 кредитний ліміт змінювався, із 500 гривень збільшився до 43000 гривень протягом 07.11.2013 р. 24.09.2021 р. (а.с.42).

Підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як вбачається з наданих письмових доказів, відповідачОСОБА_1 30.11.2020 року підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг. В цій «Заяві» визначені істотні умови договору «Кредитні картки», серед яких встановлена процентна ставка у пільговий період та процента ставка поза межами пільгового періоду в залежності від виду карток. Крім того, основні умови кредитування серед яких інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовна загальна вартість кредиту підписані відповідачкою окремо 30.11.2020 року (а.с.45-52, 53-55). Ця заява підписана клієнтом відповідачкою, що свідчить про те, що вона була обізнана з умовами надання кредиту, такими як встановлення процентної ставки, в тому числі, за користування кредитом поза межами пільгового періоду.

Після 30.11.2020 року відповідачка активно користувалась кредитною карткою, розраховувалась нею, знімали кошти, вносила кошти, що підтверджується випискою за договором № б/н за період з 07.11.2013 р.-13.06.2023 р. (а.с.23-41).

Це свідчить про те, що відповідачка прийняла умови надання кредиту запропоновані банком 30.11.2020 року.

Отже, спростовуються доводи відповідача про те, що вона не надавала своєї згоди на встановлення процентної ставки.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Дійсно в Анкеті-заяві позичальника від 20.07.2012 підписаної ОСОБА_2 процентна ставка, розмір та умови нарахування неустойки не зазначені. Але з того часу вона також активно користувалась банківською карткою, що свідчить про те, що кредитні відповідач отримала.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, обґрунтовує їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості, а також довідки про умови кредитування, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, доказів на підтвердження того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку суду не надано.

Правила частини 1 статті 634 ЦК України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів, що в період з 20.07.2012 року по 29.11.2020 р. надані ним Умови є складовою кредитного договору і що саме ці Умови відповідач мав на увазі, підписуючи Заяву про ознайомлення з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» та відкриття рахунку, та відповідно брав на себе зобов`язання зі сплати відсотків в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості в період з 20.07.2012 року по 29.11.2020 р. у відповідача існувала заборгованість в сумі 10060,34 грн. Як вбачається з цього ж розрахунку позивач в цей період безпідставно та необґрунтовано нараховував відсотки та відсотки на заборгованість за кредитом. Оскільки в судовому засіданні не доведено, що відповідачка брала на себе зобов`язання зі сплати відсотків в цей період, то підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в період з 20.07.2012 року по 29.11.2020 р. у розмірі 10060,34 грн. відсутні.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, нарахованими після 30.11.2020 року до 11.06.2023 р. суд зазначає наступне.

За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання повернути фактично отриману ним суму кредитних коштів.

Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Тобто, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З наданого розрахунку встановлено, що у відповідача мається заборгованість по тілу кредиту та відсоткам за період 30.11.2020 року по 11.06.2023 р. в сумі 33366грн.09 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача адвокат Аксьонова С. просила відшкодувати понесені витрати на правничу в розмірі 12000 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

На підтвердження витрат на правничу допомогу відповідач надала договір №ГІВ/2023 від 07.09.2023 про надання правничої допомоги укладений з адвокатом Аксьоновою С.В., Орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 12000 грн., Акт надання послуг , з якого вбачається, що вартість подачі заяви на ознайомлення з матеріалами справи коштує 2000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву 8000 грн. Також надана довідка, що ОСОБА_3 сплатила за договором про надання правової допомоги 10000 грн. (а.с.10-11, 26,27,28) .

Надання правничої допомоги відповідачу адвокатом Аксьоновою С.В. доведено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України критерії.

Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачки в загальному розмірі 43426,43 грн., яка є незначною. Підготовка адвокатом відзиву на позов АТ «КБ «Приватбанк» не вимагали аналізу великої обсягу документів та значних затрат часу.

Враховуючи наведені обставини, предмет спору, складність справи, виходячи із засад реальності та співмірності, суд вважає, що витрати на правничу допомогу складають 6000 грн. Враховуючи що позов задоволений частково, то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1390,20 грн. витрат на правничу допомогу.

Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають пропорційному стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволено частково на 76,83%, то судовий збір підлягає стягненню в сумі 2062,12 грн.

Оскільки в даному випадку на обидві сторони покладені обов`язки відшкодувати судові витрати, слід застосувати ч. 10 ч. 141 ЦПК України, якою передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 671,92 грн. ( 2062,12-1390,20 грн.)

Керуючись ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 20.07.2012 року, яка виникла станом на 11.06.2023 року в розмірі 33366грн. (тридцять три тисячі триста шістдесят шість) грн. 34 коп. та судовий збір в сумі 671 (шістсот сімдесят одна) грн. 92 коп., в решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська