У х в а л а

8 лютого 2024 року

м. Київ

Справа № 381/2289/22

Провадження № 61-17883ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - відповідачка), інтереси якої представляє адвокат Губар Антон Леонідович (далі - адвокат),

на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до відповідачки, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , - про визнання договорів дарування договорами купівлі-продажу і визнання права спільної часткової власності на майно та

в с т а н о в и в:

1. 5 серпня 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

2. 31 серпня 2022 року від позивача на адресу суду першої інстанції надійшла уточнена позовна заява, у якій він просив:

- визнати договором купівлі-продажу договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0170 і площею 0,0346 га, укладений ОСОБА_6 із відповідачкою, посвідчений 29 грудня 2014 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сушановою Т. В. (далі - нотаріус) і внесений до реєстру за № 3238;

- визнати договором купівлі-продажу договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0174 і площею 0,0218 га, укладений ОСОБА_5 із відповідачкою, посвідчений нотаріусом 29 грудня 2014 року і внесений до реєстру за № 3239;

- визнати на вказані земельні ділянки право спільної часткової власності позивача та відповідачки із частками по 1/2 кожному.

3. Мотивував вимоги так:

- позивач і відповідачка з 24 грудня 1999 року до 25 травня 2022 року включно перебували у шлюбі;

- 16 грудня 2013 року відповідачка, від імені якої діяв позивач, за рахунок 105 500,00 грн спільних коштів подружжя придбала 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (далі - домоволодіння), розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :09:014:0153 і площею 0,05 га на АДРЕСА_1 ;

- у вересні 2014 року на замовлення відповідачки цю земельну ділянку поділили. Відповідачці виділили земельну ділянку з кадастровим номером :09:014:0171 і площею 0,0303 га з цільовим призначенням 02.01 «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

- іншими співвласниками домоволодіння та земельних ділянок станом на грудень 2014 року були ОСОБА_5 та її брат ОСОБА_6 , спадкоємцями якого є його син ( ОСОБА_3 ) і дружина ( ОСОБА_4 );

- 29 грудня 2014 року ОСОБА_6 уклав із відповідачкою посвідчений нотаріусом договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0170 та площею 0,0346 га, яка знаходиться на території цього домоволодіння, і нормативно-грошова оцінка якої становить 720,90 грн;

- того ж дня ОСОБА_5 уклала із відповідачкою посвідчений нотаріусом договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0174 та площею 0,0218 га, яка теж знаходиться на території домоволодіння, і нормативно-грошова оцінка якої становить 454,21 грн;

- 29 грудня 2014 року як оплату за земельні ділянки, отримані від інших співвласників домоволодіння, відповідачка за нотаріально посвідченої згоди позивача уклала з ОСОБА_5 договори дарування, за якими передала останній у дар 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами оціночною вартістю 176 800,00 грн земельну ділянку під цією частиною будинку з кадастровим номером :09:014:0171 та площею 0,0303 га з цільовим призначенням «Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» оціночною вартістю 16 213,06 грн;

- позивач вважає, що укладені 29 грудня 2014 року співвласниками домоволодіння ОСОБА_5 (1/3 частина домоволодіння), ОСОБА_6 (1/6 частина домоволодіння) та відповідачкою (1/2 частина домоволодіння) договори дарування нерухомого майна фактично приховували укладання договорів купівлі-продажу. Такі договори відповідно до наданих нотаріусом роз`яснень із формальних причин не можна було укласти у формі, яка б відповідала дійсному волевиявленню сторін, бо з жовтня 2013 року у позивача зі співвласниками домоволодіння - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - були попередні домовленості про оплатне відчуження нерухомого майна зі складу домоволодіння. Ці домовленості передбачали передання позивачеві земельних ділянок на території домоволодіння на платній основі після приватизації іншими його співвласниками, що підтверджує повернута позивачем ОСОБА_5 розписка від 3 жовтня 2013 року;

- наданою 29 грудня 2014 року розпискою ОСОБА_5 підтвердила те, що як оплату за передані відповідачці земельні ділянки з кадастровими номерами :09:014:0170, :09:014:0174 і площами 0,0346 га та 0,0218 га відповідно вона отримала від останньої за згодою позивача 1/2 частину житлового будинку вартістю 176 800,00 грн і земельну ділянку з кадастровим номером :09:014:0171 та площею 0,0303 га вартістю 16 213,00 грн;

- згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для укладання договорів міни або купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :09:014:0170, :09:014:0174 і площами 0,0346 га та 0,0218 га відповідно необхідною умовою була наявність дійсної на день вчинення правочину грошової оцінки їхньої вартості для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством. Тоді як для укладання договорів дарування вказаних земельних ділянок було достатньо визначеної технічною документацією із землеустрою їхньої нормативно-грошової оцінки у 454,21 грн і 720,90 грн відповідно;

- дійсне волевиявлення щодо відчуження позивачеві або відповідачці спірних земельних ділянок шляхом укладання договорів купівлі-продажу та/або міни співвласники домоволодіння ОСОБА_5 та її брат ОСОБА_6 не могли виявити 29 грудня 2014 року через неможливість нотаріального посвідчення цих договорів без визначення оціночної вартості земельних ділянок відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2013 року № 231 Порядку проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства;

- внаслідок укладення договорів дарування земельних ділянок замість договорів купівлі-продажу та/або міни відповідачка подарувала ОСОБА_5 належні їй і позивачеві на праві спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку з кадастровим номером :09:014:0171 і площею 0,0303 га та розташовану на цій земельній ділянці 1/2 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами загальною вартістю 192 213,00 грн. Ця сума є оплатою дійсної вартості отриманих відповідачкою земельних ділянок із кадастровими номерами :09:014:0170 і :09:014:0174 та площами 0,0346 га і 0,0218 га відповідно (належної грошової оцінки вартості тих ділянок на день вчинення правочинів не було);

- оскільки вчинення договорів дарування приховувало фактичні відносини купівлі-продажу, то на земельні ділянки, які за цими договорами набула відповідачка, має розповсюджуватися право спільної сумісної власності подружжя.

4. 1 грудня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу про закриття провадження у справі у частині вимог про визнання права спільної часткової власності позивача та відповідачки по 1/2 частці кожного на земельні ділянки з кадастровими номерами :09:014:0170 і :09:014:0174 та площами 0,0346 га і 0,0218 га відповідно.

5. 15 червня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення про задоволення позову:

- визнав посвідчений нотаріусом 29 грудня 2014 року та внесений до реєстру за № 3238 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0170 і площею 0,0346 га, який ОСОБА_6 уклав з відповідачкою, договором купівлі-продажу;

- визнав посвідчений нотаріусом 29 грудня 2014 року та внесений до реєстру за № 3239 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :09:014:0174 і площею 0,0218 га, який ОСОБА_5 уклала з відповідачкою, договором купівлі-продажу.

Мотивував рішення так:

- позивач повністю довів обставини, які підтверджують укладення між сторонами удаваних правочинів для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили;

- сторонами укладених договорів є особи, між якими відсутні родинні зв`язки; тому фактично відсутній зрозумілий мотив укладання договорів дарування земельних ділянок, що є непрямим доказом удаваності правочинів;

- розписка є належним доказом, що підтверджує укладення саме договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а не договорів дарування;

- доводи відповідачки про пропуск позовної давності не заслуговують на увагу, бо позивач дізнався про порушення його права лише у травні-червні 2022 року - після розірвання шлюбу та залишення без задоволення його позову про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

6. 22 листопада 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Навів аналогічні до останнього мотиви.

7. 11 грудня 2023 року відповідачка через адвоката подала до Верховного Суду касаційну скаргу. Просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.Обґрунтувала скаргу так:

- суди першої й апеляційної інстанцій не врахували висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18), Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 грудня 2021 року у справі № 466/8968/19 (провадження № 61-1188св21), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 березня 2020 року у справі № 520/16281/15-ц (провадження № 61-20566св19), та не встановили, коли саме позивач дізнався чи міг дізнатися про порушення його права, за захистом якого він звернувся до суду;

- апеляційний суд не врахував висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 грудня 2021 року у справі № 466/8968/19 (провадження № 61-1188св21), Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16-ц (провадження № 14-498цс18) про необхідність виявлення спрямованості волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, що передбачені у вчиненому правочині, тобто відсутності у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин, а також наявності у сторін інших прав й обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином;

- наявні у справі документи та пояснення третьої особи ОСОБА_5 підтверджують обізнаність позивача про обставини, якими він обґрунтовує його доводи та які вважає поважними, починаючи з 2013 року; про укладення відповідачкою спірних договорів дарування земельних ділянок позивач був обізнаний із 26 грудня 2014 року;

- порушуючи приписи процесуального закону, суд першої інстанції обґрунтував рішення копіями розписок ОСОБА_5 від 3 жовтня 2023 року та від 29 грудня 2014 року за відсутності оригіналів цих документів.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк (повне судове рішення складене 28 листопада 2023 року) і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

10. Відповідачка у касаційній скарзі просить зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року до ухвалення Верховним Судом рішення. Обґрунтувала так:

- 13 жовтня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області відкрив провадження у справі № 381/2977/22 за її позовом до позивача про поділ спільного майна подружжя;

- 2 листопада 2022 року позивач подав зустрічний позов про поділ майна, у якому просить визнати за ним право власності на ті самі земельні ділянки, яких стосується спір у справі № 381/2289/22. Зустрічні вимоги обґрунтував тим, що земельні ділянки становлять об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, адже набуті у власність на підставі удаваних договорів дарування. Тобто зустрічні вимоги позивача пов`язані зі змістом судового рішення у справі № 381/2289/22;

- у разі задоволення касаційної скарги судове рішення може не захистити інтереси відповідачки, оскільки на час його ухвалення ці інтереси вже може порушувати рішення суду у справі № 381/2977/22. Це зумовить потребу відповідачки ініціювати нові судові процедури для захисту її прав;

Для підтвердження наведених доводів відповідачка надала суду копії позовної заяви, зустрічної позовної заяви й ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2022 року у справі № 381/2977/22.

10.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

10.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

10.3. З огляду на обґрунтування відповідної заяви відповідачки необхідно зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - про визнання договорів дарування договорами купівлі-продажу.

2. Витребувати з Фастівського міськрайонного суду Київської області цивільну справу № 381/2289/22.

3. Зупинити дію постанови Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук