КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №362/1018/19 Головуючий у І інстанції - Лебідь-Гавенко Г.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/5208/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєної ДТП, -

установив:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок скоєної ДТП.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 08 липня 2017 року близько 20:00 год. на 25 км а/д Київ-Одеса (смт. Глеваха, Васильківського району Київської області) він керуючи автомобілем марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Київ-Одеса в напрямку на м. Київ.

В попутному із ним напрямку рухався автомобіль KIA CERATO, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Внаслідок того, що останній не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість в русі при виникненні небезпеки, не вжив для зменшення швидкості руху аж до зупинення або об`їзду перешкоди, допустив зіткнення з автомобілем МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2017 року, справа №362/3486/17, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В результаті вищевказаної ДТП позивачу була завдана матеріальна шкода.

Матеріальна шкода, завдана позивачу внаслідок вказаної ДТП, полягає в пошкодженні автомобіля марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності та витрати пов`язані з ДТП.

Автомобіль марки МАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 він відремонтував на приватній станції технічного обслуговування.

Відновлювальний ремонт, пошкодженого автомобіля марки МАЗ, становив 71270 грн., що підтверджується квитанцією, виданою на приватній станції технічного обслуговування та витрати пов`язані з утриманням автомобіля на автомобільній стоянці становили 600 грн.

Страхова компанія СГ ТАС частково відшкодувала понесені матеріальні збитки у сумі 15891,92 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля йому довелося самостійно шукати гроші на ремонт автомобіля, через що тривалий час він не міг вночі спокійно спати.

Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого він почав до всього нервово відноситися, крім того на даному автомобілі позивач постійно працював водієм і то був його основний заробіток, а оскільки автомобіль був пошкоджений, він тимчасово залишився без роботи.

Розмір заподіяної йому моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому, та витрати, пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього що сталося з ним.

Розмір своїх душевних страждань і страждань своєї родини позивач оцінює в розмірі 2000грн.

Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося йому перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.

Просив суд, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 55978,08 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 2000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 57978,08 грн.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні зазначеного вище позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що предметом ремонту був пошкоджений внаслідок ДТП, аутригер, який є унікальною запчастиною для старого вантажного автомобіля марки МАЗ.

Даний аутригер не випускається виробником і підлягає виключно складному ремонту.

Страхова компанія, розраховуючи суму страхової виплати, розраховувала вартість ремонту з коефіцієнтом зносу автомобіля.

Страхова компанія не вказувала, що сума 15891,92 грн. є вартістю відновлювального ремонту, зазначила, що дана сума є страховим відшкодуванням, яке підлягає сплаті страховою компанією.

Таким чином, ним заявлена вимога про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків), до яких законом віднесено як витрати, що особа вже зробила так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Зазначив, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Просив суд, заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2017 року у справі №362/3486/17 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до постанови 08 липня 2017 року о 20 год. 00 хв. на а/д Київ - Одеса 25км+ 400 м. ОСОБА_2 керував автомобілем «КІА», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість в русі, при виникненні небезпеки не вжив заходів для зупинення швидкості в русі аж до зупинки або безпечного об`їзду перешкоди,внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Маз», д.н.з. НОМЕР_1 .

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Серії АК №5544600 від 04 березня 2017 року.

ОСОБА_1 відповідно до ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив 11 липня 2017 року АТ «СГ «ТАС» про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1820/17 від 18 вересня 2017 року ТОВ «ЕАК «Фаворит» вартість відновлювального ремонту КТЗ МАЗ533702, д.р.н. НОМЕР_3 , визначена за витратним підходом, та складає: 45676,92 грн.

Ринкова вартість КТЗ МАЗ533702, д.р.н. НОМЕР_3 , визначена за порівняльним підходом, може складати: 683219,60 грн. (інструментальні дослідження КТЗ не проводилися).

На підставі виконаних досліджень та рекомендацій, зроблено висновок, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ МАЗ533702, д.р.н. НОМЕР_3 , станом на 13 липня 2017 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але з урахуванням ВТВ - 15891,92 грн.

27 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою про страхове відшкодування до АТ «СГ «ТАС» для виплати страхового відшкодування.

Згідно листа АТ «СГ «ТАС» цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 5544600 від 04 березня 2017 року, матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 , як власнику автомобіля МАЗ н.з. НОМЕР_1 згідно Звіту №1820/17 від 18 вересня 2017 року про визначення вартості матеріального збитку ТОВ «ЕАК «Фаворит», становить 15891,92 грн., яку було АТ «СГ «ТАС» виплачено ОСОБА_1 08 липня2017 року.

Згідно Акту №17 від 28 серпня 2017 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вказано послуги з ремонту металоконструкції аутригера КТА-16 з вартістю, замовник - ОСОБА_1 .

Згідно Рахунку-фактури №102 від 28 серпня 2017 року послуги з ремонту металоконструкції аутригера КТА-16 - 59391,67 грн. та податок на додану вартість становить - 11878,33 грн., а загалом сума з ПДВ 72270 грн.

У справі наявна квитанція до прибуткового касового ордера №7 про оплату рахунку №102 від 28 серпня 2017 року на суму 71270 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щостраховик АТ «СГ «ТАС» виконав усі дії для здійснення страхового відшкодування, на підставі усіх документів, покладених в основу страхового відшкодування та виплатив таке ОСОБА_1 відповідно до оціненої шкоди на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1820/17 від 18 вересня 2017 року в розмірі 15891,92 грн., призначену виплату ОСОБА_1 одержав, з оцінкою погодився.

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана, джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 988 ЦК України установлено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

У ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховий випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтями 7, 8 ЗУ «Про страхування» визначено, що до видів обов`язкового страхування відноситься страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цим Законом визначено порядок та строки звернення до страховика з заявою про страхове відшкодування (ст.35 Закону), окрім того, Законом визначені дії страховика та потерпілого щодо визначення розміру шкоди для здійснення страхового відшкодування (ст.34 Закону), і такі дії є обмежені певним проміжком часу.

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що страховою компанією у повному обсязі виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до розміру оціненої шкоди, а акт виконаних робіт на суму 71270 грн. та квитанція про їх оплату від 28 серпня 2017 року не містять доказів, що вказані роботи проведенні для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в даній дорожньо-транспортній пригоді.

Крім того, виплату від страхової компанії позивач одержав, з оцінкою погодився, жодних інших альтернативних висновків про іншу оцінку не представляв та не заявляв про недостатність визначеного розміру заподіяного збитку саме у даній ДТП та відповідно до вищевказаного висновку, клопотання про призначення судової експертизи з даного питання не заявляв.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року по справі №815/7401/16.

Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача, позивач посилався на те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу та його ремонтом він зазнав емоційних страждань, які йому довелося перенести та витрати пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталося з ним.

Однак слід зауважити, що позивачем не надано доказів на підтвердження завданих йому моральних страждань, душевних переживань, наявності втрат немайнового характеру.

Не доведено, з чого позивач виходив при зазначенні розміру моральної шкоди, яким чином змінився спосіб його повсякденного життя, які втрати немайнового характеру він поніс, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана вимога позивача є недоведеною й не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба