Справа № 367/373/16-ц
Провадження №2-п/367/24/2024
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2024 року м. Ірпінь

Суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Д.А. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 05.04.2016 року у справі № 367/373/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Д.А. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 05.04.2016 року у справі № 367/373/16-ц. Також, одночасно із поданням цієї заяви адвокат Старовойтова Д.А. подала до суду заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд вказаного заочного рішення, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем копії позову з додатками, копії ухвали про відкриття провадження та доказів повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи 05.04.2016 року, крім того зазначила, що відповідач не отримував копію рішення.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2016 року позов задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.01.2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти, на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.01.2016 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 19.01.2016 року і до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Таке рішення суду має законну силу.

Перевіривши матеріали цивільної справи та ознайомившись з матеріалами заяви про перегляд заочного рішення суду, вбачаються підстави для відмови у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду та залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, оскільки як підтверджується матеріалами справи зазначену заяву було подано після закінчення строку установленого ЦПК України.

Пунктом 13 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України (в редакції чинній з 15 грудня 2017 року) визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 228 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року в редакції, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення (далі - ЦПК України 2004 року) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин такого пропуску.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії", заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення ЄСПЛ від 04 жовтня 2001 року у справі "Тойшлер проти Німеччини").

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Отже, право на подачу відповідачем заяви про перегляд заочного рішення суду законодавством пов`язане з днем його отримання останнім.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, копія заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.04.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, 30.04.2016 була направлена відповідачу ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 , та ним отримано особисто 04.05.2016р.(а.с. 27). Також в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 про визнання позову. Крім того матеріали містять відмітку, що відповідач ОСОБА_1 особисто отримав копію заочного рішення, яке набрало законної сили 20.05.2016, отже саме з цієї дати обраховується процесуальний строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

Стаття 228 ЦПК України 2004 року передбачала право відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення подати заяву про його перегляд. Вказаний строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення роз`яснено судом і в самому тексті заочного рішення від 05.04.2016.

Таким чином, враховуючи, що відповідач 20.05.2016 отримав заочне рішення суду від 05.04.2016, то з заявою про його перегляд він мав звернутись протягом десяти днів з вказаної вище дати, тобто не пізніше 30.05.2016.

Як вбачається з відмітки на конверті представник відповідача звернувся до відділення поштового зв`язку для направлення до суду заяви про перегляд заочного рішення 08.01.2024, тобто з пропуском строку встановленого статтею 228 ЦПК України 2004 року.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів вчинення представником відповідача всіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасне звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 05.04.2016, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення.

За викладених вище підстав суд вважає, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Щодо наслідків відмови в клопотанні заявника про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 287 ЦПК України встановлено, що у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

09 листопада 2021 року Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 214/5505/16 викладено правовий висновок, згідно якого кожну належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд зобов`язаний згідно з реченням першим частини першої статті 286 ЦПК України прийняти та невідкладно надіслати її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи, тому немає ґрунтовних підстав вважати, що визначений статтею 287 ЦПК України порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення застосовний тільки до розгляду суті цієї заяви та незастосовний до розгляду на предмет дотримання строку її подання.

Тому, оскільки спеціальне правове регулювання, передбачене Главою 11 Розділу ІІІ ЦПК України, охоплює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої поза межами встановленого строку, то немає підстав залишати її без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України. Процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене взагальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

За таких підстав, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, тому заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 228 ЦПК України 2004 року, ст. 126, 127 ч. 1, 258-261, 263 ч. 4, 287, п. 13 Прикінцевих па Перехідних положень ЦПК України суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Д.А. про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 05.04.2016 року у справі № 367/373/16-ц за позовом позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Старовойтової Д.А. про перегляд заочного рішення Ірпінського міського Київської області від 05.04.2016 року у справі № 367/373/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Суддя: Д.С. Кухленко