Справа № 466/846/23 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1742/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Луців-Шумської Н.Л. від 09 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 26416,80 грн, безпідставно отримані в ході виконання виконавчого напису №31001 від 30.09.2021 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 1073,60грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Банк Форвард» » в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк Форвард».

В апеляційній скарзі просять рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Зазначають, що при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано що на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.02.2023 №49-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «Банк Форвард» до категорії неплатоспроможних», а також рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.02.2023 №155 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, розпочато процедуру виведення з ринку з АТ «Банк Форвард» шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 08.02.2023 по 07.03.2023. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень тимчасового адміністратора АТ «Банк Форвард» було призначено Провідного економіста відділу запровадження тимчасової адміністрації управління раннього реагування Департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Палевко Олену Володимирівну. Звертають увагу, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.03.2023 №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 №276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора АТ «Банк Форвард» призначено провідного професіонала з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків Міхна Сергія Семеновича строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно. Вказують, що 10.03.2023 року на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення «До уваги кредиторів АТ «Банк Форвард», в якому зазначено, що задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна (активів) банку, у черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також зазначають, що грошові активи, які заявлені до стягнення є кредитними коштами Банку, є власністю Банку, які ОСОБА_1 зобов`язаний повернути, в рамках Договору погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами, а Банк має право стягнути з клієнта проценти за користування кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі, передбачені Договором про картку. Звертає увагу на той факт, що позивач не відмовився від кредитного договору, а більше того, користувався коштами з власної ініціативи, вносив грошові кошти на рахунок, активно користувався кредитною карткою.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви осіб, що беруть участь у справі в межах доводів позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України та задовольняючи позов, виходив з того, 30.09.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №31001 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості на підставі кредитного договору №200277840 від 08.07.2020 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , на загальну суму 38 565,29 грн, з яких 26 224,40,00 грн заборгованість за сумою кредиту; заборгованість за процентами 3382,50 грн; прострочена заборгованість за пенею 12340,89,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису №31001 від 30.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження №67077897 та межах цього виконавчого провадження винесено Постанову від 07.10.2021 року про арешт коштів боржника та Постанову від 16.11.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. В ході виконавчого провадження №67077897 з особистого рахунку позивача 11.11.2021 року стягнуто кошти в розмірі 21843,30 грн, що стверджується Довідкою АТ «Приват Банк» від 16.06.2023 року № SVAB447HIGJGUUPF та 11.02.2022 року - 4573,50 грн, що стверджується Довідкою АТ «Приват Банк» від 04.02.2023 №1C34D8IS6THC0MDG. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 16.06.2022 року, яке набрало законної сили 18.07.2022 року, виконавчий напис №31001від 30.09.2021року визнано таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем суми у розмірі 26416,80 грн було стягнення з позивача в примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, який рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правова підстава, на підставі якої набуто грошові кошти, відпала. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 26 416,80 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають, обставини які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

20.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства «Банк Форвард», у якому, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти, стягнуті в ході виконання виконавчого напису №31001, вчиненого 30.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем у розмірі 269416,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між позивачем та ТОВ «Банк Форвард» був укладений кредитний договір №200277840 від 08.07.2020. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович вчинив виконавчий напис №31001 від 30.09.2021 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість за кредитним договором №200277840 від 08.07.2020 укладеним між відповідачем та позивачем. За вказаним виконавчим написом, що виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем відкрито виконавче провадження №67077897. На підставі зазначеного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження із реєстраційним номером 67077897 та винесено постанови: а)про арешт коштів боржника від 07.10.2021; б) про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та іншу доходи боржника від 16.11.2021. Таким чином, 11 листопада 2021 в межах виконавчого провадження №67077897 згідно з виконавчим документом (написом) №31001 від 30.09.2021 було стягнуто з особистого рахунку позивача на користь відповідача грошові кошти у розмірі 21 843 грн 30 коп., що підтверджується довідкою АТ «ПриватБанк» від 16.06.2023. Не погоджуючись із вищевказаним виконавчим написом та постановою приватного виконавця, позивач звернувся із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до Шевченківського районного суду м.Львова. 16 червня 2022 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова по справі №466/1201/22 позов було задоволено. 18 липня 2022 року рішення по даній справі набрало законної сили. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №31001, виданий 30.09.2021 року. Таким чином, станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримано грошових коштів на загальну суму 21843,30 грн. На підставі чого, позивач 10 січня 2022 року надіслав відповідачу лист про повернення сплачених коштів з проханням перерахувати їх на номер банківського рахунку АТ «Універсал Банк», ОСОБА_1 , протягом 7 днів, однак, відповідач не надав відповіді і не повернув кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.09.2021 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №31001 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості на підставі кредитного договору №200277840 від 08.07.2020 року, укладеного між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 , на загальну суму 38 565,29 грн., з яких 26 224,40,00грн. заборгованість за сумою кредиту; заборгованість за процентами 3 382,50грн.; прострочена заборгованість за пенею 12340,89,00грн.

На підставі вказаного виконавчого напису №31001 від 30.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження №67077897 та межах цього виконавчого провадження винесено Постанову від 07.10.2021 року про арешт коштів боржника та Постанову від 16.11.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

В ході виконавчого провадження №67077897 з особистого рахунку позивача 11.11.2021 року стягнуто кошти в розмірі 21 843,30 грн., що стверджується Довідкою АТ «Приват Банк» від 16.06.2023 року № SVAB447HIGJGUUPF та 11.02.2022 року 4 573,50 грн., що стверджується Довідкою АТ «Приват Банк» від 04.02.2023 року №1C34D8IS6THC0MDG.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова 16.06.2022 року, яке набрало законної сили 18.07.2022 року, виконавчий напис №31001 від 30.09.2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 3, 7, 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) будь-яким майном (активами), у тому числі коштами банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень (у тому числі арештів, заборони прийняття рішень про продаж або про вчинення інших дій з продажу) на майно (активи), у тому числі кошти банку, не допускається; забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (ч. 8 ст. 49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Лише після складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, затвердження реальної ліквідаційної маси банку, продажу майна банку та задоволення вимог кредиторів у процесі ліквідації банку в порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», можна встановити розмір вимог кредиторів, що не покривається наявними активами банку, тобто конкретний розмір завданих кредиторам збитків.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України: від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування норм матеріального права сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 13 березня 2018 року у справі № 910/23398/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 559/1777/15-ц.

Встановивши, що на момент звернення до суду з позовом у справі, яка переглядається, у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з банку на користь заявника решти вкладів.

Доводи про те, що не повертаючи грошові кошти на вимогу владника, банк не виконав належним чином покладені на нього зобов`язання та позбавив вкладника права користуватися належним йому майном, є обґрунтованими, проте відкликання банківської ліцензії та початок ліквідації банку зумовило для позивача настання відповідних правових наслідків, зокрема запровадження спеціальної процедури пред`явлення майнових вимог до банку у порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах: від 28 травня 2020 року у справі № 757/23256/17-ц (провадження № 61-48713св18), від 29 травня 2019 року у справі № 758/771/16-ц (провадження № 61-34470св18), від 25 березня 2020 року у справі № 761/13926/15-ц (провадження № 61-39784св18).

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення і у постанові Верховного суду від 30 червня 2021 року у справі № 761/40321/18.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не враховано.

Із наведеного вище вбачається, що при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.02.2023 №49-рш/БТ «Про віднесення Акціонерного товариства «Банк Форвард» до категорії неплатоспроможних», а також рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.02.2023 №155 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку, розпочато процедуру виведення з ринку з АТ «Банк Форвард» шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 08.02.2023 по 07.03.2023.

Також на підставі рішення Правління Національного банку України від 07.03.2023 №90-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Банк Форвард» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07.03.2023 №276 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк Форвард» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації АТ «Банк Форвард» строком на три роки з 08.03.2023 до 07.03.2026 включно.

Більше того, 10.03.2023 на офіційному сайті Фонду було опубліковано оголошення «До уваги кредиторів АТ «Банк Форвард», в якому зазначено, що задоволення вимог кредиторів здійснюється за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна (активів) банку, у черговості, що передбачена частиною першою статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з викладеного при розгляді даної справи і прийнятті оскаржуваного рішення у цій справі, судом не враховано факт початку процедури ліквідації AT «БАНК ФОРВАРД», а також позицію Верховного Суду з приводу порядку задоволення вимог кредиторів банків, що перебувають в процедурі ліквідації, а відтак районним судом не дотримано норми ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом щодо задоволення вимог кредиторів та зокрема щодо ліквідації AT «БАНК ФОРВАРД».

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції залишатися в силі не може та підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Вказаним апеляційну скаргу слід задовольнити. Оскаржуване судове рішення слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Форвард» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк Форвард» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 травня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра