Справа № 214/3636/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 січня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кучман Ірина Іванівна, про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та відновлення первісного становища до порушення прав, визнання права власності на нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати довіреність від 05.12.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстрованої в реєстрі за №2557, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 недійсною; витребувати у ОСОБА_2 , як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 , та повернути її у власність ОСОБА_1 ; відновити становище, яке існувало до порушення прав, та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.

В обґрунтування позову навів наступне. ОСОБА_1 , у відповідності до свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1 видане 12.05.1998 року органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтва про право на спадщину за законом НАК 148996, виданого 11.12.2014 року Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою належала 1/1 частина квартири АДРЕСА_1 . В середині листопада 2014 року, ОСОБА_7 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вирішили заволодіти чужим майном - квартирою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , поза його волею. З цією метою вони, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , шляхом заміни фотознімка ОСОБА_1 на фотознімок ОСОБА_3 , підробили раніше викрадений ОСОБА_4 у ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 , виданого 28.08.1997 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Після чого вони, продовжуючи реалізувати свої злочинні наміри, згідно попередньої домовленості, прибули до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., за адресою АДРЕСА_3 . Там, з метою виготовлення від імені ОСОБА_1 підробленої довіреності, ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 року Центрально-Міським на ім`я ОСОБА_1 з вклеєною фотографією ОСОБА_3 , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є ОСОБА_1 . Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., будучи переконаною в достовірності наданих їй документів, виготовила довіреність на право представляти інтереси ОСОБА_1 в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належного йому на праві особистої приватної власності квартири АДРЕСА_1 , зареєструвавши в реєстрі за номером 2557, куди ОСОБА_3 вніс завідомо неправдиві відомості про те, що він є ОСОБА_1 та він уповноважує ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (які не були обізнаними в скоєні злочину) представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу вищезазначеної квартири, після чого підписав вказану довіреність від ОСОБА_1 , тим самим виготовив підроблений офіційний документ. Після чого ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , передали вищезазначену підроблену довіреність ОСОБА_6 , який не був повідомлений про злочинні намір останніх, тим самим збувши підроблений офіційний документ. Крім того, повторно, 05.12.2014 року, у денний час, ОСОБА_7 умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , з метою придбання права на майно шляхом обману - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені ОСОБА_1 на ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що ОСОБА_1 має наміри продати належну йому на праві приватної власності зазначену квартиру та передали ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підроблену ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність від імені ОСОБА_1 на право представництва та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за номером 2557. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи необізнаними у злочинних намірах ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , впевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри ОСОБА_1 продати належну йому квартиру АДРЕСА_1 , передали ОСОБА_3 гроші в сумі 7200 доларів США, тим самим придбавши право на зазначене майно. У подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , розподілили гроші на власний розсуд. 16.12.2014 року, ОСОБА_6 , виступаючи від імені ОСОБА_1 на підставі вищезазначеної довіреності, реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстровано в реєстрі за номером 2636, продавши квартиру ОСОБА_2 . Таким чином, власність на квартиру АДРЕСА_1 , вибула з власності ОСОБА_1 поза його волею. Відносно вищевказаних осіб, які позбавили ОСОБА_1 права власності на квартиру, a також інших мешканців м. Кривого Рогу, були порушені кримінальні провадження, які були об`єднані в одне провадження та йому був присвоєний номер в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0003034 від 19.08.2013 року та кримінальне провадження розглядається в Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу. У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. В п.10 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Також слід зазначити, що позиція ВС України та Вищого спеціалізованого суду України, при розгляді справ по спорам витребування майна у добросовісного набувача, вказує, що згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав його у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Згідно до ч.5 ст. 202 ЦК України, До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ч.1, ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч.1-3 ст.. 215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У зв`язку з тим, що довіреність від ОСОБА_1 від 05.12.2014 року, посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І., зареєстрована в реєстрі за №2557, вчинена поза волевиявленням ОСОБА_1 та не відповідала його внутрішній волі, так як він вказаний правочин не вчиняв, не підписував, його вчинила інша особа по підробленому паспорту ОСОБА_1 , про що останній нічого не знав, то вказана довіреність судом має бути визнана недійсною. З позиції п. 9 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при визнанні вказаної довіреності недійсною, не підлягають задоволенню позови щодо визнання недійсними наступних правочинів, та в цьому випадку майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Вищенаведені підстави про те, що нерухоме майно за відплатним договором, придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав, та майно від власника вибуло не з її волі, а іншим шляхом.

У судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої він просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзиву на подавала, у зв`язку з чим на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Третя особа Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. в судове засідання не з`явилась, подала заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутності.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: обвинувальний акт (а.с. 6-9), свідоцтво про право власності (а.с. 10), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11), довідка (а.с. 12), копія паспорту (а.с. 13,14, 15, 16), довіреність (а.с. 17-18), висновок експерта (а.с. 19-20), договір купівлі-продажу (а.с. 21-24), витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 25-29), свідоцтво про смерть (а.с. 30), вирок суду (а.с.71-78), ухвала (а.с.79-80).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами свідоцтво про право власності (а.с. 10), свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 11), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що позивач є власником 1/1 частини квартири АДРЕСА_1 .

Суд вважає належними доказами: обвинувальний акт (а.с. 6-9), довідку (а.с. 12), копію паспорту (а.с. 13,14, 15, 16), довіреність (а.с. 17-18), висновок експерта (а.с. 19-20), договір купівлі-продажу (а.с. 21-24), витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 25-29), свідоцтво про смерть (а.с. 30), вирок суду (а.с.71-78), ухвала (а.с.79-80), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме наявність спору про право.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

Позивачеві ОСОБА_1 на праві власності належала квартира АДРЕСА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло НОМЕР_1 від 12.05.1998 року, виданим органом приватизації УЖКГ Криворізької міської ради та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАК 148996 від 11.12.2014 року, виданого Сьомою Криворізькою державною нотаріальною конторою (а.с. 10,11).

В середині листопада 2014 року, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 30), за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вирішили заволодіти чужим майном - квартирою АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , поза його волею. З цією метою, вони, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , шляхом заміни фотознімка ОСОБА_1 на фотознімок ОСОБА_3 , підробили раніше викрадений ОСОБА_4 у ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 року Центрально-Міським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області. Вказані обставини встановлені вироком (а.с.71-78).

05 грудня 2014 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. за реєстровим №2557 було посвідчено довіреність він імені ОСОБА_1 , якою він уповноважує ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представляти інтереси ОСОБА_1 в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань продажу належного йому на праві особистої приватної власності квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17-18).

З метою виготовлення від імені ОСОБА_1 підробленої довіреності, ОСОБА_3 надав приватному нотаріусу завідомо підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 28.08.1997 року Центрально-Міським на ім`я ОСОБА_1 з вклеєною фотографією ОСОБА_3 , переконавши приватного нотаріуса Кучман І.І., що він дійсно є ОСОБА_1 . Вказані обставини встановлені вироком (а.с.71-78).

16.12.2014 року, ОСОБА_6 , виступаючи від імені ОСОБА_1 на підставі вищезазначеної довіреності, реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстровано в реєстрі за номером 2636, продавши квартиру ОСОБА_2 (а.с. 21-24).

Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а згідно зі ст.236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, задля яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що довіреність від 05.12.2014 року на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження належною йому квартирою АДРЕСА_1 , він не видавав та не підписував, його вчинила інша особа.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України (а.с. 71-78).

Як встановлено зазначеним вироком суду, який набрав законної сили 1 квітня 2020 року, ОСОБА_4 05 грудня 2014 року, у денний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_7 (кримінальне провадження відносно нього закрито судом у зв`язку з його смертю) та ОСОБА_3 , з метою придбання права на майно шляхом обману квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , після підробки паспорта останнього та виготовлення підробленої довіреності від імені ОСОБА_1 на ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на продаж вищезазначеної квартири, запевнили останніх в тому, що ОСОБА_1 має намір продати належну йому зазначену квартиру та передали ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підроблену ОСОБА_3 нотаріально посвідчену довіреність від імені ОСОБА_1 на право представництва та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , зареєстровану приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. в реєстрі за №2557, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи необізнаними у злочинних намірах ОСОБА_4 , ОСОБА_7 (кримінальне провадження відносно нього закрито судом у зв`язку з його смертю) та ОСОБА_3 , а також упевненими у справжності нотаріально посвідченої довіреності і про наміри ОСОБА_1 продати належну йому квартиру, передали ОСОБА_3 гроші в сумі 7200 доларів США, тим самим, придбавши право на зазначене майно, які в подальшому ОСОБА_7 (кримінальне провадження відносно нього закрито судом у зв`язку з його смертю), ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розподілили між собою на власний розсуд, а 16 грудня 2014 року ОСОБА_6 , виступаючи від імені ОСОБА_1 на підставі вищезазначеної довіреності, реалізував зазначену квартиру на підставі договору купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучман І.І. та зареєстровано в реєстрі за №2636.

Таким чином, вказані обставини та досліджені судом письмові докази в своїй сукупності безумовно свідчать про те, що довіреність від 05.12.2014 року позивачем на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не видавалась, а тому позивач повноваженнями ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на право представництва та розпорядження спірною квартирою не наділяв, в зв`язку з чим належна позивачеві на праві власності квартира вибула з володіння позивача поза його волею, а тому на підставі ст. ст. 203 ч.3, 215 ч.1 ЦК України оспорювана довіреність є недійсною.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Разом з тим ч.3 ст.216 ЦК України передбачено, що загальні наслідки недійсності угоди застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Так, відповідно до ст.330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно із ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст.388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

При цьому за змістом ст.388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Отже, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає повному задоволенню.

Також суд враховує, що задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому він підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави в сумі 1529 грн. 92 коп.

Керуючись ст. ст. 202,203,207,215,216,228,236,237,244,245,330,387,388 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ), треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Кучман Ірина Іванівна задовольнити повністю.

Визнати довіреність від 05.12.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І., зареєстровану в реєстрі за №2557, видану ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - недійсною.

Витребувати у ОСОБА_2 , як у добросовісного набувача, квартиру АДРЕСА_1 , та повернути її у власність ОСОБА_1 .

Відновити становище, яке існувало до порушення та визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1529 грн. 92 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов