Провадження № 22-ц/812/329/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 лютого 2024 року м. Миколаїв

справа № 489/7969/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 08 січня 2024 року під головуванням судді Лузан Л.В., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складено того ж дня,

за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог заяви про видачу судового наказу

В листопаді 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» або Товариство) звернулось до Ленінського районного суду м. Миколаєва з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електричну енергію, яка постачалася боржниці (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в сумі 4072,56 грн, а також судового збору в сумі 268,40 грн.

Короткий зміст судових рішень судів першої інстанції

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 грудня 2023 року заяву про стягнення боргу, з огляду на порушення правил підсудності, було направлено на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (за місцезнаходженням нерухомого майна).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 січня 2024 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію відповідно до пункту 9 частини1 статті 165 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що вказана заява не підсудна Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області на підставі пунктів 3, 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» посилаючись на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального та матеріального права і прав апелянта, просило ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Водночас, всупереч зазначеним приписам законодавства, суддею першої інстанції справу не було прийнято до провадження та відмовлено апелянту у видачі судового наказу. Апелянт зазначає, що суд знехтував принципом доступу до правосуддя, чим грубо порушив права апелянта. Вважає, що правова позиція викладена в ухвалі суду не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки судом першої інстанції при винесені ухвали не враховані зміни і доповнення до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX, які внесені Постановою Верховної Ради України в редакції від 07 вересня 2023 року «Про утворення та ліквідацію районів» (із змінами внесеними згідно із Законом України №3334- IX від 23 серпня 2023 року).

Узагальненні доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом, від боржника до апеляційного суду не надійшов.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

За частиною 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, оскільки рішення у цій справі ухвалено за відсутності учасників справи, повне судове рішення складено 14 лютого 2024 року, датою ухвалення рішення є 14 лютого 2024 року.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

30 листопада 2023 року ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» подало до Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту електроенергію в сумі 4072,56 грн, яка постачалася боржниці за адресою АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Ленінський районний суд м. Миколаєва, встановивши, що на спірні правовідносини поширюється виключна підсудність, оскільки предметом заяви є стягнення платежів на утримання нерухомого майна за вищевказаною адресою, ухвалою від 01 грудня 2023 року направив зазначену заяву на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за правилами статті 31 ЦПК України.

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області встановивши, що заява належить до територіальної підсудності іншого суду, вважав, що єдиним наслідком недотримання правил підсудності є відмова у видачі судового наказу.

Однак з таким висновком в повній мірі погодитись не можна.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до положень статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами статті 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) стаття 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) стаття 28 ЦПК України; виключну стаття 30 ЦПК України.

Правила загальної підсудності цивільних справ визначені в частині 1 статті 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Правовідносини в даній справі випливають з надання послуг електропостачання. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг електропостачання має пред`являтися за місцем знаходження нерухомого майна за правилами виключної підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем знаходження нерухомого майна є АДРЕСА_2 .

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX ліквідовано Доманівський район, а Доманівську селищну територіальну громаду включено до складу Вознесенського району.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Отже, на територію колишнього Доманівського району Миколаївської області розповсюджується юрисдикція Доманівського районного суду Миколаївської області.

За такого, Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області дійшов правильного висновку, що дана справи підсудна Доманівському районному суду Миколаївської області.

Разом з тим, судом першої інстанції не в повній мірі враховано вимоги статті 31 ЦПК України, за якою суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини 1 статті 31 ЦПК України), а також обставини цієї справи, зокрема те, що заява вже передавалась з одного суду до іншого на підставі відсутності юрисдикції стосовно її розгляду.

Також апеляційний суд враховує, що заявник звертався з аналогічними заявами до цього ж боржника в Доманівський районний суд Миколаївської області, який відмовив у видачі судового наказу.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на необхідність забезпечення у даній справі права заявника на справедливий суд.

Так, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції втілює «право на суд», за яким право на доступ до суду (тобто право ініціювати провадження у національних судах) становить лише один з його аспектів. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання в її права (зокрема, рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), пункт 36; від 28 лютого 2008 року у справі «Церква села Сосулівка проти України», заява № 37878/02, пункт 50).

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції мав направити справу до Доманівського районного суду Миколаївської області.

Саме такий вихід є забезпеченням дотримання права заявника на справедливий розгляд цієї справи.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки, враховуючи обмежені повноваження апеляційного суду щодо направлення справи до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, зазначене питання може бути вирішене Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за правилами статті 31 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 січня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський Т.Б. Кушнірова Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року