УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року суддя Солом`янського районного суду міста Києва Верещінська І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Козленко Г.О., в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні головуючого судді Солом`янського районного суду міста Києва Козленко Г.О. перебуває вищезазначена цивільна справа.

31.01.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О. у справі №760/21451/20 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 08.02.2024 року вказану заяву визнано необґрунтованою та передано для вирішення питання в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно про протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2024 року вказана заява розподілена судді Верещінській І.В.

Так, в обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що 31.01.2024 року їй стало відомо з мережі інтернет про те, що суддя Козленко Г.О. брала участь у конкурсі на зайняття посади судді місцевого суду. Водночас її близький родич, а саме мати ОСОБА_3 , була членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та зокрема навіть входила до складу колегії, яка підводила підсумки кваліфікаційного оцінювання судді Солом`янського районного суду м. Києва Козленко Г.О. на відповідність займаній посаді. Оцінка даної колегії позитивно вплинула на подальшу суддівську кар`єру Козленко Г.О .

Вказані факти є у відкритому доступі та є публічною інформацією. На думку ОСОБА_1 , будь-яке рішення, ухвалене суддею Козленко Г.О. у справі №760/21451/20, може бути поставлено під сумнів в неупередженості та об`єктивності відповідачем за зустрічним позовом по справі, що призведе до перегляду вказаного судового рішення в Європейському суді з прав людини. Оскільки, суддя повинен бути безстороннім, а виходячи з вищевикладеного суддя Козленко Г.О. не може вважатися безсторонньою на думку заявника, чим порушується принцип змагальності та рівності сторін, як неодноразово зазначав ЄСПЛ.

Зважаючи на викладене, з метою уникнення сумнівів щодо безсторонності судді у справі №760/21451/20, ОСОБА_1 просить відвести від розгляду справи суддю Козленко Г.О.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення відводу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, згідно ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Відвід, за ч.3 ст.39 ЦПК України, повинен бути вмотивованим і заявлений у визначені законом строки, та з наданням доказів неупередженості судді для цілей відводу ч.4 даної статті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Білуха проти України", № 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року).

Європейським судом з прав людини у рішенні в справі «Білух проти України» від 09 листопада 2006 року зазначено, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При вирішенні справи Європейський суд у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому суд вважає, що наявність об`єктивного критерію має визначатися виходячи з об`єктивно існуючих обставин, тобто обставин, які існували та існують поза волею учасників процесу.

Обґрунтування, наведені у заяві ОСОБА_1 , не можуть розцінюватись як підстава для відводу головуючого судді по справі, оскільки вони не містять обставин, які вказують на необ`єктивність або упередженість головуючого судді Козленко Г.О.

Будь - яких посилань на наявність суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником не зазначено.

Таким чином, підстави, викладені заявником в обґрунтування поданої заяви про відвід, не ґрунтуються на законі, фактичних обставинах справи, і є лише її суб`єктивною точкою зору з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені заявником підстави для відводу головуючого судді у справі Козленко Г.О. є необґрунтованими, а тому подана заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Козленко Г.О., в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Верещінська