ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6971/23
провадження № 2/753/1220/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участю секретаря судового засідання Давидюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Акціонерне товариство "Укрсиббанк", ОСОБА_2 , про визнання відсутності права вимоги за договором споживчого кредиту та за пов`язаними з ним договорами,

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" про визнання відсутності права вимоги за договором споживчого кредиту та за пов`язаними з ним договорами.

Позовна заява обґрунтована тим, що 26 грудня 2006 року між ОСОБА_1 та АТ "Укрсиббанк" було укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, було укладено договір іпотеки та договір поруки між банком та ОСОБА_2 13 жовтня 2022 року між АТ "Укрсиббанк" та ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" було укладено договір факторингу та договір відступлення прав вимоги за згаданим договором іпотеки. Позивач вважає, що у відповідача відсутнє право вимоги за договорами кредиту, іпотеки та поруки, оскільки договір факторингу укладено з порушеннями, а тому вона просить суд визнати відсутнім у відповідача право вимоги за договором споживчого кредиту та за пов`язаними з ним договорами.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 травня 2023 року цивільну справу № 753/6971/23 передано судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 03 травня 2023 року.

Ухвалою суду від 8 травня 2023 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі третіх осіб та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на 4 липня 2023 року.

Судове засідання 4 липня 2023 року було відкладено на 22 серпня 2023 року за клопотання позивачки.

21 серпня 2023 року до суду від позивачки надійшла заява про можливість розгляду справи у її відсутність.

21 серпня 2023 року до суду від представника третьої особи Акціонерне товариство "Укрсиббанк" надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Судове засідання 22 серпня 2023 року було відкладено на 18 жовтня 2023 року за клопотанням представника третьої особи.

17 жовтня 2023 року до суду від позивачки надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки вона через хворобу не має можливості бути присутньою у судовому засіданні.

У судове засіданні 18 жовтня 2023 року з`явився представник третьої особи АТ "Укрсиббанк", заперечував проти задоволення клопотання.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання було відмовлено, розгляд справи було відкладено до 29 листопада 2023 року.

27 листопада 2023 року до суду від представника третьої особи АТ "Укрсиббанк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не може з`явитись у призначене судове засідання через зайнятість в іншому судовому процесі за межами міста Києва.

29 листопада 2023 року від позивачки знову надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки вона через хворобу не має можливості бути присутньою у судовому засіданні.

У судовому засіданні 29 листопада 2023 року третя особа ОСОБА_2 підтримав клопотання позивача та просив його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що позивачка намагається затягнути судовий розгляд, оскільки у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до позивачки та третьої особи про стягнення заборгованості за кредитним договором, що є предметом розгляду у цій справі. Крім того, вказав, що позивачка не позбавлена можливості скористатись допомогою адвоката, чи уповноважити іншу особу на представництво її інтересів у цьому судовому провадженні, або скористатись можливістю брати участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 29 листопада 2023 року у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі було відмовлено та оголошено перерву до 24 січня 2024 року.

15 січня 2024 року до суду від імені адвоката Панченка О.В. як представника відповідача надійшли письмові пояснення, до яких була долучена копія постанови Київського апеляційного суду від 9 січня 2024 року у справі № 753/11350/23.

24 січня 2024 року у судове засідання учасники справи не з`явились. Від представника третьої особи АТ «Укрсиббанк» надійшла заява про можливість розгляду справи у його відсутність, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Будь-яких заяв від інших учасників справи суду не надходило.

Враховуючи те, що позивачем подавалась заява про можливість розгляду справи у її відсутність, зважаючи на те, що представник відповідача та третя особа ОСОБА_2 про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи, з огляду на час перебування справи у провадженні суду та враховуючи заяву представника третьої особи АТ «Укрсиббанк», суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність учасників справи.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до матеріалів справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої особи АТ «Укрсиббанк», третьої особи ОСОБА_2 , доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банком було надано позичальнику, а позичальником прийнято 78 000 доларів США, що еквівалентно 393 900 грн строком до 26 грудня 2017 року, із забезпеченням іпотекою на підставі договору іпотеки № 41317 від 26 грудня 2006 року (а.с. 28-37)

Відповідно до договору іпотеки №41317 від 27 грудня 2006 року, іпотекодавець ОСОБА_2 , який діяв як майновий поручитель ОСОБА_1 передав в іпотеку АКІБ «УкрСббанк» квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,70 кв.м вартістю 563 000 грн. (а.с. 38-39).

Згідно з договором поруки № 0, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк», з однієї сторони та ОСОБА_2 , з другої сторони поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов`язань перед кредитором (а.с. 40-41).

13 жовтня 2022 року між АТ «УкрСиббанк», з однієї сторони та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», з другої сторони, клієнт ОСОБА_1 був укладений договір факторингу № 13-10/2022, за яким банк відступив фактору, а фактор зобов`язався прийняти права вимоги та в оплату передати грошові кошти в розпорядження клієнту за плату та на умовах, визначених цим договором.

Згідно акту приймання-передачі документації до договору факторингу № 13-10/2022 від 13 жовтня 2022 року, складеного АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на виконання договору факторингу, укладеного між клієнтом та фактором клієнт передав, а фактор прийняв договори згідно з переліком (а.с. 11-25).

Також 13 жовтня 2022 року між АТ «УкрСиббанк», з однієї сторони та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», з другої сторони, клієнт ОСОБА_1 був укладений договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого цедент передає, а цесіонарій приймає права за договором іпотеки від 27 грудня 2006 року№ 41317, укладений між банком та ОСОБА_2 , а саме житлове приміщення квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,70 кв.м, яке належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 1994 року (а.с. 26-27).

Звертаючись із позовом до суду, позивач просила суд ухвалити рішенням, яким визнати відсутність у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» права вимоги за споживчим кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 0, укладений між ОСОБА_1 (позивач) та АТ «Укрсиббанк» та пов`язаними договорами забезпечення: договором іпотеки та договором поруки від 27 грудня 2006 року, укладені між банком та ОСОБА_2 обґрунтовуючи свою вимоги таким.

Стосовно договору факторингу № 13-10/2022 від 13 жовтня 2022 року.

«Від імені банку діяв представник за довіреністю від 09.08.2022 року, номер в нотаріальному реєстрі №439 - ОСОБА_3 , але по-перше: відсутня довіреність, а отже не можливо встановити повноваження представника і по-друге: згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, а саме у «Відомостях про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» у банка відсутній такий представник з такими повноваженнями;

ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (фактор) вказує про наявність свідоцтва про державну реєстрацію фінансової установи ФК №908, реєстр №13103628, рішення від 01.06.2017 року № 2246, але не долучає його, отже можна стверджувати про його відсутність;

Підпис керівника, реквізити та дані ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (фактор) по всьому договору та додатках до нього не скріплені печаткою підприємства;

У п. 3.1. договору не вірно зазначена дата підписання договору замість «26.12.2006 р.» стоїть дата «27.12.2006 р.», а також не вірна вказана сума основного боргу, оскільки відсутні будь-які первинні документи, які її підтверджують;

У п.3.2 договору - відсутній факт (доказ) підтвердження фінансування (оплати) Фактором Клієнту грошової суми не пізніше 13.10.2022 р. (див. додаток № 3 до Клопотання про заміну сторони)».

Стосовно Додатку № 1 до договору факторингу № 13-10/2022 від 13 жовтня 2022 року.

«У п. 1 «Переліку первинних договорів та договорів забезпечення» не вірно вказано номер договору про надання споживчого кредиту № 6_ замість «№ 0 та невірно зазначена дата його укладання: замість 26.12.2006 р. стоїть 27.12.2006 р.;

Підпис фактора не скріплений печаткою;

Не підтверджено повноважень представника клієнта та не зазначено обов`язкових реквізитів для представника: посаду/ №, дату, довіреності і таке інше»

Стосовно акту приймання-передачі права вимоги від 13.10.2022 року.

«У п.2 акту не вірно зазначена дата договору про надання споживчого кредиту замість 26.12.2006 р. стоїть 27.12.2006 р.;

Відсутні докази фінансування (п. 3.3. та 3.5. договору факторингу № 13-10/2022 від 13.10.2022 р.);

Підпис фактора не скріплений печаткою;

Не підтверджено повноважень представника клієнта та не зазначено обов`язкових реквізитів для представника: посаду/ №, дату, довіреності і т.і».

Стосовно акту приймання-передачі документації до договору факторингу № 13- 10/2022 від 13.10.2022 року.

«В порушення п. 6.2 договору у таблиці за № 1 не вірно вказано номер договору про надання споживчого кредиту № 6_ замість «№ 0 та невірно зазначена дата його укладання: замість 26.12.2006 р. стоїть 27.12.2006 року;

Підпис фактора не скріплений печаткою;

Не підтверджено повноважень представника клієнта та не зазначено обов`язкових реквізитів для представника: посаду/ №, дату, довіреності і таке інше»

Стосовно повідомлення про відступлення прав вимоги.

«В порушення п. 4.3. договору факторингу № 13-10/2022 від 13.10. 2022 р. клієнт не виконав свого обов`язку щодо повідомлення боржника, оскільки повідомлення лише підписано сторонами, але бланк не заповнено реквізитами та не додано доказів відправлення/вручення на адресу боржників».

У судовому засіданні 29 листопада 2023 року представник відповідача заперечував проти заявлених вимог та вказав, що 11 січня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «ДіджиФінанс» був укладений договір відступлення права вимоги № 11-01/ФК-23 , за яким цедент передав, а цесіонарій прийняв права вимоги за договорами про надання споживчого кредиту, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників, зазначених у додатку №1, у тому числі щодо позивача - ОСОБА_1 . При цьому зауважив, що позивачу відома була ця обставина, оскільки вона звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із аналогічними вимогами саме до ТОВ «ДіджиФінанс». Вказав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 2 серпня 2023 року у справі № 753/11350/23 було ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_2 не заперечував вказаного факту, в той же час вказав, що таке рішення не набрало чинності (станом на день проведення судового засідання 29 листопада 2023 року), оскільки Київським апеляційним судом розглядається апеляційна скарга на вказане рішення суду.

За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За статтею 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до статті 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно зі статтею 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як зазначалось, представником відповідача 15 січня 2024 року було надіслано суду копію постанови Київського апеляційного суду від 9 січня 2024 року у справі № 753/11350/23, з якої судом встановлено, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 2 серпня 2023 року залишено без змін.

Із вказаної постанови апеляційного суду вбачається, що судами першої та апеляційної інстанції у справі № 753/11350/23 було встановлено, що право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 та договорами, укладеними на забезпечення виконання цього договору перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги №11-01/ФК-23 від 11 січня 2023 року, і така угода узгоджується з нормами діючого законодавства.

Враховуючи вказане, суди обох інстанцій не встановили підстав для задоволення вимоги позивача про визнання відсутності у ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за договором споживчого кредиту 0 та за пов`язаними з ними договорами забезпечення виконання.

Отже, судом встановлено, що у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» наразі й так відсутнє право вимоги до позивачки та третьої особи ОСОБА_2 за договором споживчого кредиту № 0 та договорами, укладеними на забезпечення виконання цього договору, оскільки таке було відповідачем уступлено ТОВ «Діджи Фінанс» за відповідним договором, який на цей час недійсним, у визначеному законом порядку, не визнано, як і не встановлено відсутність права вимоги у ТОВ «Діджи Фінанс» до позивачки за вказаними договорами.

Як зазначив представник відповідача, у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа № 752/5690/15, за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 8 листопада 2023 року замінено позивача АТ «Укрсиббанк» на ТОВ «Діджи Фінанс».

Відповідно до частини третьої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною третьою статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (стаття 76 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частин другої, третьої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, відповідно до статті 11 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, судові витрати позивача у цій справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76-80, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Укрфінстандарт", треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Акціонерне товариство "Укрсиббанк", ОСОБА_2 , про визнання відсутності права вимоги за договором споживчого кредиту та за пов`язаними з ним договорами - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2024 року.

Суддя К.В. Шаповалова