Провадження №: 4-с/755/120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

за участі

представника заявника Братченка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника Кирила Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії державного виконавця, в якій просить:

-визнати дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Мельника К.М. в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від

18 липня 2024 року, виконавче провадження № НОМЕР_3, неправомірними;

-скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 18 липня 2024 року, винесену головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельником К.М. в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3.

На обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що 09 грудня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/19466/21 ухвалено рішення, відповідно до якого видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за отримані до 01 травня 2018 року послуги централізованого опалення в розмірі 20 760,08 грн, заборгованості за отримані до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 14 929,74 грн; заборгованості за отримані протягом 01 травня 2018 року

- 01 серпня 2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 7 239,92 грн; заборгованості за отримані протягом 01 травня 2018 року - 01 серпня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8 401,48 грн, та судові витрати в розмірі 2 270,00 грн.

Вказаний виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Постанови про відкриття виконавчого провадження КП «Київтеплоенерго» не отримувало. 18 липня 2024 року до електронного кабінету КП «Київтеплоенерго» надійшла постанова головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника К.М. від 18 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3. Згідно актового запису про смерть від 15 листопада 2014 року боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

КП «Київтеплоенерго» вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від

18 липня 2024 року є неправомірною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки виконавцем не встановлено кола спадкоємців після смерті боржника, які є потенційними правонаступниками в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, оскільки правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження. Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець мав звернутися до компетентних органів /осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто, вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцями та звернутися до суду із відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження. Смерть особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У зв`язку з викладеним КП «Київтеплоенерго» просило скаргу задовольнити.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 серпня 2024 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з розгляду даної скарги.

09 серпня 2024 року в судовому засіданні представник заявника КП «Київтеплоенерго» - Братченко А.В., вимоги скарги підтримав та просив задовольнити. Вважає, що ОСОБА_2 набула статусу боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, не дивлячись на дату її смерті

- ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заперечень проти факту припинення цивільної право та дієздатності ОСОБА_2 станом на дату її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не висловив.

Головний державний виконавець Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельник К.М. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Правом на подання заперечень по суті справи не скористався.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить актовий запис про смерть від 15 листопада 2014 року № 1855.

Заслухавши пояснення представника КП «Київтеплоенерго», дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подана до суду з дотриманням встановлених статтею 449 ЦПК України строків.

З матеріалів справи встановлено, що 09 грудня 2022 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/19466/21 ухвалено рішення по справі за позовом КП «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за отримані до 01 травня 2018 року послуги централізованого опалення в розмірі 20 760,08 грн, заборгованість за отримані до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 14 929,74 грн; за отримані протягом

01 травня 2018 року - 01 серпня 2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 7 239,92 грн; заборгованість за отримані протягом 01 травня 2018 року - 01 серпня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 8 401,48 грн, та судові витрати в розмірі

2 270,00 грн.

10 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/19466/21 видано виконавчий лист. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання - 3 (три) роки.

13 березня 2024 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції

(м. Київ) із заявою від 11 березня 2024 року № 4/05.2/3055 про примусове виконання рішення по справі № 755/19466/21.

27 березня 2024 року Старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції

(м. Київ) Мельником К.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа від 10 січня 2023 року, виданого Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/19466/21, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості.

18 липня 2024 року Головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції

(м. Київ) Мельником К.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3 на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що згідно актового запису про смерть від 15 листопада 2014 року № 1855 ОСОБА_2 померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З актового запису про смерть від 15 листопада 2014 року № 1855 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частинами п`ятої-шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Також, пунктом 5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція від 02 квітня 2012 року № 512/5) передбачено, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження відносно боржника - фізичної особи виконавцем за допомогою автоматизованої системи формується та подається запит про надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків - боржників - фізичних осіб або серію (за наявності) та номер паспорта боржників - фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті відповідно до Порядку надання інформації Державною податковою службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 21 липня

2020 року № 2483/5/436, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 липня 2020 року за

№ 690/34973, за виконавчими документами, у яких відсутні такі дані.

У поданій скарзі, КП «Київтеплоенерго» просить визнати дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельником К.М. неправомірними в частині винесення постанови від 18 липня 2024 року про закінчення виконавчого провадження.

Закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 39 Закону (пункт 21 Інструкції від 02 квітня 2012 року № 512/5).

У постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону (пункт 22 Інструкції від 02 квітня 2012 року № 512/5).

Так, пунктом 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Водночас законодавство передбачає заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

Правонаступництво на стадії виконання - це перехід процесуальних прав та обов`язків у виконавчому провадженні від правопопередника (сторони, яка вибула із виконавчого провадження) до правонаступника (особи, яка замінює стягувача або боржника) в силу правонаступництва в матеріальних відносинах, які виступають предметом виконання.

Таким чином, підставою для правонаступництва у виконавчому провадженні є правонаступництво у матеріально-правових відносинах (смерть фізичної особи, яка була стороною у правовідносинах, в яких допускається правонаступництво, реорганізація юридичної особи, заміна кредитора чи боржника у зобов`язанні: уступка вимоги, переведення боргу; та інші форми переходу прав та обов`язків від однієї особи до іншої).

Таким чином, для здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, обов`язковою умовою є набуття стороною, яка підлягає заміні її правонаступником, статусу сторони такого виконавчого провадження.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Набуття фізичною особою після її смерті статусу сторони певних правовідносин, у даному випадку сторони виконавчого провадження, суперечить положенням статтею 25, 26 ЦК України.

З наведеного вбачається, що правоздатність ОСОБА_2 припинилася 15 листопада 2014 року, тобто, до дати видачі виконавчого листа та, відповідно, дати відкриття виконавчого провадження, тобто, статусу сторони виконавчого провадження, її прав та обов`язків ОСОБА_2 не набула.

З урахуванням наведеного, підстави для здійснення правонаступництва у даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» відповідає вимогам законодавства.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що скарга КП «Київтеплоенерго» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника К.М., заінтересована особа - ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 259-260, 353, 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника Кирила Миколайовича, заінтересована особа - ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 09 серпня 2024 року.

Суддя О.О. Хромова