ПОСТАНОВА

Іменем України

17 січня 2024 року м. Кропивницький

справа № 396/592/23

провадження № 22-ц/4809/201/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О.Л., Єгорова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Зубіцької Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна»;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2023 року (суддя Русіна А. А.).

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзив на позовну заяву, заперечення на відзив,пояснення третьої особи:

У квітні 2023 року представник позивача адвокат Степаненко А.І., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до СТОВ "Нова Україна" про:

- розірвання договору оренди земельної ділянки;

- стягнення заборгованості по орендній платі, пені, 3% річних;

- стягнення судових витрат понесених у справі.

В обґрунтування позову, вказав, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1218, площею 4,46 га, яка розташована на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності на землю посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 24 травня 2002 року серії ІІ-КР №036761.

01 жовтня 2013 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем СТОВ «Росія» укладений договір оренди земельної ділянки, право оренди зареєстровано Реєстраційною службою Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області від 02 листопада 2013 року, номер запису про інше речове право в ДРРП: 3449718.

Згідно умов договору, нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 94 092 гривні. Строк дії 49 років починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 15 листопада 2062 року. Розмір орендної плати становить 3% (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду. Для орендодавців, орендар за власні кошти надає допомогу в оранці городів на площі до 0,5 га. Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно.

Вказані умови договору відповідач не виконує, орендну плату протягом десяти років (2013-2022) не сплачує, допомогу в оранці городу протягом того ж строку не надає, тому сторона позивача вважає, що несплата відповідачем орендної плати та не надання допомоги в оранці городів протягом 10 років (2013-2022 роки) у строки, встановлені договором, є систематичною несплатою відповідачем орендної плати та відповідно істотним порушенням відповідачем договору, що є підставою для задоволення позовної вимоги про розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

Відповідачем порушено умови договору оренди землі, тому в останнього перед позивачем виникла заборгованість з виплати орендної плати за 2020-2022 роки у розмірі 10 549,11 грн.

За невиконання умов договору по внесенні орендної плати позивач має право на отримання від відповідача пені в розмірі 3 671,53 грн та 3% річних в розмірі 384,72 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача.

Зазначене становить підстави для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки.

У поданому 28.04.2023 відзиві представник відповідача адвокат Тетеря І.А. позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Вказує, що зобов`язання боржника за його волею може бути покладено ним на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні. При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є як за власною ініціативою останнього, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником.

Відповідач поклав зобов`язання щодо сплати орендної плати в межах 30 000 грн за договором оренди землі позивачу на ОСОБА_2 , за домовленістю з ним, який здійснив виплату 29.11.2013 року наперед, а останній прийняв їх як належне виконання зобов`язань за договором оренди землі, що підтверджується заявою позивача, підпис якої посвідчено приватним нотаріусом Новоукраїнського районного округу Українською Н.М. та зареєстровано в реєстрі за № 2264.

У нотаріальній заяві зазначено, що позивач отримав від ОСОБА_2 орендну плату в розмірі 30 000 грн, вказано реквізити земельної ділянки, орендну плату щодо якої сплачено ОСОБА_2 та зазначено, що до останнього переходить право отримувати орендну плату від відповідача, при цьому будь-яких інших договорів оренди щодо вказаної земельної ділянки укладено не було, що підтверджується інформаційною довідкою № 330155976 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виплата наперед орендної плати є правомірною та не заборонена законодавством. Позивачу виплачено орендну плату наперед в розмірі 30 000 грн, заборгованість по орендній платі відповідно до розрахунку позивача становить 3269,30 грн (33269,30-30 000 = 3269,30), що є меншим за розмір орендної плати, який підлягав сплаті позивачу у 2022 році, а тому таке порушення відповідача не є істотним і не може вважатися підставою для розірвання договору оренди.

Орендна плата, що підлягала сплаті у 2013 році становить 394,41, а недоплачена за 2022 рік частина орендної плати становить всього лише 1 264,36 грн.

Стосовно інших умов договору. П. 9 не визначено порядку, строку та місця надання позивачу безкоштовних послуг щодо проведення оранки городів. Для отримання цих послуг позивач повинна була надавати відповідачу письмові звернення, в яких би довела до його відома своє бажання отримати послуги, ідентифікувати город, який відповідач мав би обробити, та визначити строк надання послуг. Позивач жодного разу не надавала відповідачу звернення щодо отримання безкоштовних послуг оранки городів, де були б визначені дані таких городів та строк їх надання, які є необхідними, виходячи із суті зобов`язання.

Вважає, що поведінка позивача є недобросовісною, оскільки 10 років з дня отримання від ОСОБА_2 30 000 грн орендної плати він жодного разу не ставив вимог та претензій до відповідача, а лише в 2023 році вирішив розірвати договір оренди.

У відповіді на відзив, поданому 08.05.2023 року представником позивача адвокатом Степаненко А.І вказується, що стороною відповідача не спростовані твердження позову. Статтями 520, 521, 513 ЦК України встановлюється вимога отримання погодження кредитора щодо заміни боржника та форму такого правочинну.

Оранка городів є складовою орендної плати, то відповідно до п. 11 Договору, вона має виконуватися до 31 грудня щорічно.

Позивач неодноразово усно зверталася до відповідача з вимогою щодо виплати їй орендної плати та надання допомоги в оранці городів, але в силу того, що вона пенсіонер та не мала фінансової можливості на правничу допомогу адвоката, то і не викладала свої усні вимоги в письмовому вигляді.

Поясненнями третьої особи ОСОБА_2 , залученого до участі у справі, позов не визнається, вказується, що він за попередньою домовленістю з СТОВ «Нова Україна» сплатив ОСОБА_1 наперед 30 000 грн, як орендну плату за договором оренди землі від 01.10.2013, який було укладено між СТОВ «Нова Україна» та ОСОБА_1 , і до нього перейшли права кредитора за цим договором в межах вказаної суми. ОСОБА_1 не заперечувала проти такого розрахунку, про що видала йому заяву від 29.11.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Новоукраїнського районного округу Українською Н.М. № 2264, де зазначила, що приймає кошти від нього та дозволяє отримувати орендну плату та жодних претензій до нього не має.

ОСОБА_1 отримала від нього орендну плату наперед, тому заявлені ним позовні вимоги є безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні.

Судове рішення

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2023 року позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості, задоволений.

Розірваний договір оренди земельної ділянки укладений 01.10.2013 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Росія» (нова назва "Нова Україна"), відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1218 (номер запису інше речове право в ДРРП:3449718), площею 4,46 га, розташованої на території Новоукраїнської міської ради.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті орендної плати за 2020-2022 роки за договором оренди землі від 01.10.2013 у розмірі 10 549 грн 11 коп.; пеню у розмірі 3 671 грн 53 коп; 3 % річних у розмірі 384 грн 72 коп. Загальний розмір заборгованості складає 14 605 грн 36 коп.

Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, судовий збір в розмірі 2147 грн 20 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн. Всього до стягнення визначено 28 752 грн 56 коп.

Суд дійшов висновку, що належними та допустимими доказами доведено систематичне невиконання орендарем умов договору оренди землі, що стало підставою для розірвання договору. Заперечення та позиція сторони відповідача про домовленість та виплату коштів, в рахунок сплати оренди третьою особою, саме спосіб такої оплати не відповідає вимогам закону, відтак не може бути врахований судом як належність виконання договору. За встановленого через порушення зобов`язання, договір підлягає розірванню, відтак стягненню заборгована виплата, неустойка, відсотки за порушення договірних відносин.

Мотиви апеляційного оскарження

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник СТОВ «Нова-Україна» адвокат Тетеря І. подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.09.2023 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в позові ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги вказує, що суд неправильно оцінив докази у справі, дав неправильну оцінку спірним правовідносинам. Так, третя особа ОСОБА_2 сплатив позивачці 30 000 грн орендної плати наперед, дані кошти повністю охоплюють оплату за період визначений власником землі, як спірний. Норми права не забороняють вчиняти в усній формі правочин щодо надання згоди боржника за зобов`язанням на виконання обов`язку іншій особі. Жодна зі сторін не спростовує факту сплати та отримання 30 000 грн. На момент підписання нотаріальної заяви, між сторонами існував лише один договір, тому будь-яких інших договорів щодо спірної земельної ділянки не було.

Позивач не надала жодного доказу, який би міг підтвердити призначення отриманих нею коштів від ОСОБА_2 , ніж за спірним договором. Безпідставно неврахована податкова звітність та прийнято до уваги нібито невиконання відповідачем умов договору щодо оранки землі, при цьому позивач таку вимогу не ставила перед орендарем. Доводи орендаря невмотивовано не прийняті до уваги. Відповідач звертає увагу на недобросовісність дій власника землі, яка отримавши кошти за оренду плату наперед, порушила спір про невиконання умов договору товариством.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року відкрито провадження у справі; встановлено строк для подачі відзиву.

Ухвалою від 08 листопада 2023 року справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2023 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 11 годину 00 хвилин 17 січня 2024 року.

Учасників справи належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи (а.с.29-30,33-34 том 2).

Згідно ухвали від 06 грудня 2023 року відзив ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Степаненко Андрій Іванович поданий на апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2023 року, у даній справі - залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року задоволено клопотання адвоката Степаненка Андрія Івановича, який представляє інтереси ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 16 січня 2024 року адвоката Тетері Ігоря Анатолійовича, який представляє інтереси Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1218, площею 4,46 га, яка розташована на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку від 24 травня 2002 року серії ІІ-КР №036761 (а.с.9).

Між позивачем СТОВ «Росія» (після перейменування Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нова-Україна») 01.10.2013 року укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1218, право оренди по якому було зареєстровано Реєстраційною службою Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області від 02 листопада 2013 року, номер запису про інше речове право в ДРРП: 3449718.

Згідно пункту 5 Договору нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 94092 гривні. Строк його дії складає 49 (сорок дев`ять) років починаючи із терміну його державної реєстрації і закінчується 15 листопада 2062 року, п. 8 Договору. Пунктом 9 визначено, що розмір орендної плати становить 3% (три) відсотки від нормативної грошової оцінки земель, переданих в оренду. Для орендодавців, орендар за власні кошти надає допомогу в оранці городів на площі до 0.5 га. Положенням п. 10 визначено обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з обов`язковим урахуванням індексації визначених законодавством. Пунктом 11 передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем до 31 грудня щорічно (а.с.7).

Згідно з актом приймання - передачі ОСОБА_1 передала, а СТОВ «Росія» в особі директора ОСОБА_3 прийняв в оренду земельну ділянку площею 4,46 га, даний факт засвідчений підписами сторін у даному акті (а.с. 8).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327754628 від 01.04.2023, інформація про державну реєстрацію іншого речового права № 3449718 від 02.11.2013 зареєстровано право оренди земельної ділянки за СТОВ «Росія» на підставі договору оренди землі, серія та номер : б/н, укладеного 01.10.2013 між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія», строк дії договору оренди 49 років (а.с. 11).

Згідно нотаріально посвідченої заяви від 29.11.2013 року ОСОБА_1 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, з боку інших осіб, отримала від ОСОБА_2 орендну плату за земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну йому на підставі державного акту серії ІІ-КР №036761 площею 4,46 га, виданого Новоукраїнською райдержадмінстрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області 24.05.2002 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності землю за №775, в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень і будь-яких матеріальних (фінансових) претензій до ОСОБА_2 до 29 листопада 2062 він не матиме (а.с.54).

Цією ж заявою ОСОБА_1 дозволила ОСОБА_2 , до зняття мораторію на дію Закону України про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, отримувати орендну плату від СТОВ «Росія», юридична адреса якого м. Новоукраїнка, вул.40-років України, 1, Новоукраїнського району Кіровоградської області. В разі зняття мораторію на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, по першій вимозі ОСОБА_2 зобов`язалася переоформити вказану земельну ділянку на нього або на вказану ним особу. Всі платежі, які виникнуть в процесі переоформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність, сплачує ОСОБА_2 . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М..

На підтвердження сплати податків СТОВ «Росія», як податковим агентом ОСОБА_1 , представником відповідача надано до суду форму №1 ДВ податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку (а.с.101-148).

Згідно копії довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням покладено на контролюючи органи СТОВ «Нова-Україна» станом на 19.06.2023 року не має податкових боргів (а.с.150).

Згідно уточненого розрахунку про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вбачається, що станом на 01.01.2012 проіндексована нормативна грошова оцінка земельної ділянки № 1218 становила 94 092 грн (а.с.10).

Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 27 березня 2023 року № НВ-023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1218 становить 145605,08 грн (а.с.12). Як зазначає представник нормативна грошова оцінка з 2018 року не змінювалась і для земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:1218 становить 145605,08 грн.

Узагальнені доводи і заперечення учасників справи

У судовому засіданні 17 січня 2024 року в режимі відеоконференції представник скаржника адвокат Тетеря І.А. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні. Представник позивача, адвокат Степаненко А.І. заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача та представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступного.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам закону, а вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові майна належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він реалізує на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 2 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України).

Таким законом є Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-ХІV).

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону № 161-ХІV).

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6 Закону № 161-ХІV).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону № 161-ХІV).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ч. 1 ст. 16 Закону № 161-ХІV).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону № 161-ХІV).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України).

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 6 Закону № 161-ХІV).

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції з підстав недоведеності обставин та неправильної оцінки доказів, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, прийняв до уваги та задовольнив позов.

Колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що з урахуванням змісту ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України у поєднанні з п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України можна вважати, що в порядку цивільного судочинства сторони зобов`язані доказувати обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, а також інші обставини, які мають значення справи.

При цьому склад фактів, які підлягають доказуванню визначається нормою права, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Наявність або відсутність обставин (фактів), що мають значення для справи, має підтверджуватися доказами, обов`язок з подання яких до суду покладається на сторони.

Випадки, коли сторони звільняються від обов`язку доказування окремо визначено у ст. 82 ЦПК України. Деякі статті цього Кодексу містять норми, які дають суду право визнавати або відмовляти у визнанні стверджувальних стороною обставин без надання відповідних доказів на їх підтвердження (ч. 4 ст. 81, ч. 10 ст. 84, ст. 109 Кодексу).

У справі власниця земельної ділянки ОСОБА_1 пред`явила до користувача земельною ділянкою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» позовні вимоги з підстав, передбачених ст.ст 24,25,32 ЗУ «Про оренду землі», за наслідком невиконання орендарем умов договору.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом, у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону.

Вимогами пункту «д» ст. 141 ЗК України визначено підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата орендної плати.

Звертаючись до суду з позовом позивач у справі, власниця землі та орендодавець за договором ОСОБА_1 стверджувала про несплату відповідачем орендної плати протягом 10 років (2013-2022 роки) та ненадання допомоги, що обумовлено договором, в оранці городу за спірний період, вказане становить систематичну несплату відповідачем орендної плати/невиконання зобов`язання та відповідно становить істотне порушення договору оренди земельної ділянки від 01.10.2013 року. В підтвердження вимог доводила неотримання орендної плати в спірний період та нездійснення оранки землі відповідачем, що передбачено умовами зобов`язання.

Представник відповідача, заперечуючи підстави позову вказав, що поклав зобов`язання по сплаті орендної плати на ОСОБА_2 , за домовленістю з ним, останній виплатив ОСОБА_1 29.11.2013 року 30 000 грн наперед орендну плату. Орендодавець прийняла кошти в рахунок належного виконання зобов`язань за договором оренди землі, при цьому зобов`язавши ОСОБА_2 отримувати замість неї орендну плату, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. Такі дії передбачені ст. 528, 512 ЦК України, згідно яких зобов`язання боржника за його волею може бути покладено ним на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні. При цьому підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником як за власною ініціативою останнього, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником.

Суд першої інстанції дослідивши позиції/обґрунтування сторін, правильно визначився з природою виниклих правовідносин, застосував відповідні норми права.

Зокрема, врахував положення ст.ст. 237, 238, 528 ЦК України, якими врегульовано. що при покладенні на іншу особу виконання договірного зобов`язання не відбувається виникнення обов`язку в уповноваженої особи та не робить таку особу стороною в зобов`язанні, яке виникло на підставі договору, та не створює для неї жодних прав і обов`язків. По своїй суті дії уповноваженої особи, на яку боржник поклав виконання свого зобов`язання з виконання договору, є діями самого боржника. При цьому боржник залишається стороною зобов`язання, яке виникло на підставі договору, і всі правові наслідки настають для боржника.

Під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від боржника на виконання обов`язку боржника. Такі повноваження можуть бути визначені, зокрема: у договорі між кредитором і боржником; у договорі між боржником і уповноваженою особою; боржником у виданій ним довіреності.

Як акцентував суд, відомостей про те, що станом на 29.11.2013 року СТОВ «Росія» покладала виконання свого обов`язку з внесення орендної плати за договором орендарю ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та що останній виконав саме цей обов`язок СТОВ «Росія» перед позивачкою та що позивач уповноважила ОСОБА_2 отримувати замість неї орендну плату за договором оренди від 01.10.2013, укладеного з СТОВ «Росія», відсутні. Нотаріально посвідчена заява, не є довіреністю в розумінні положень законодавства.

Суд першої інстанції правильно застосував норми права та здійснив законний висновок, враховуючи і висновки Верховного Суду в порядку ч.4 ст. 263 ЦПК, в даній справі прийняв до уваги постанову від 28 лютого 2018 року у справі № 761/17097/15. Якою визначено, що за статтею 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає в тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання.

Згідно зі статтею 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам. Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм матеріального права зобов`язання боржника за його волею може бути ним покладено на іншу особу та у випадку виконання зобов`язання іншою (третьою) особою до цієї особи переходять права та обов`язки кредитора у зобов`язанні.

Підставою для виконання третьою особою зобов`язань за боржника є покладення на цю особу такого зобов`язання боржником як за власною ініціативою, так і за попередньою домовленістю цієї особи з боржником. Таке покладання виконання зобов`язань відповідно до частини першої статті 528 ЦК України є обов`язковим для прийняття кредитором як належного виконання зобов`язань (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі № 6-15цс15).

Положеннями статей 513, 521 ЦК України врегульоване питання форми правочину щодо заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні та передбачено, що правочин щодо заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні має бути вчинений у формі основного зобов`язального правочину.

Разом з тим норми статей 204, 205, частини першої статті 206, статей 218, 511 ЦК України не забороняють вчиняти в усній формі правочин щодо надання згоди боржника за зобов`язанням на покладення виконання обов`язку на іншу особу. Основним критерієм для застосування правового механізму, передбаченого частиною першою статті 528 ЦК України, є воля боржника.

Покладення виконання обов`язку на іншу особу (частина перша статті 528 ЦК України) як виду правовідносин з участю третіх осіб, виконання третіми особами обов`язку боржника з основного (головного) цивільного правовідношення може мати місце й за умов, про які йдеться в частині третій статті 528 ЦК України, яка надає третій особі право саме з її власної ініціативи й у власному інтересі виконати зобов`язання замість боржника без його згоди. Умовою такого виконання є небезпека втрати права на майно боржника (право оренди, право застави тощо). Тобто, якщо третя особа розуміє, що невиконання боржником зобов`язання може потягнути за собою втрату його прав на майно, яке знаходиться у володінні та/або користуванні такої третьої особи, остання без отримання згоди боржника і навіть без його повідомлення вправі виконати зобов`язання боржника перед кредитором. В такому разі до виконавця переходять всі права кредитора в зобов`язанні, тобто зобов`язання зберігається, але відбувається заміна кредитора.

Водночас, якщо в разі покладення виконання (частина перша статті 528 ЦК України) третьою особою опосередковується задоволення інтересу боржника основного (головного) зобов`язання, то за виконання третьою особою обов`язку замість боржника на підставі частини третьої вказаної статті опосередковується задоволення її власного інтересу, що обумовлено специфікою кожного з цивільних правовідношень.

ОСОБА_2 , який сплатив 30 000 грн позивачці, як орендну плату за договором оренди, не був повноваженою відповідачем особою на виконання зобов`язань за договором оренди землі від 01.10.2013 року. Нотаріальна заява, яка є основним запереченням відповідача, по своїй суті домовленість, яка не створює для жодної зі сторін правових наслідків, зобов`язання. В цій заяві йдеться і про отримання орендної плати, і про передачу права замість орендодавця отримувати оренду плату, і домовленість про майбутній продаж землі.

Позиція сторони позивача з приводу отримання 30 000 грн від ОСОБА_2 зводиться до платежу за майбутній продаж земельної ділянки. ОСОБА_1 наполягала, що нікому не доручала отримувати замість неї орендну плату. Отримані кошти орендної плати були складовою продажу землі.

Заперечення відповідача про мотиви позову, а саме щодо сплати податків, оцінені судом і вказано, що податкова звітність містить лише інформацію про нараховані доходи та утримані податки податковим агентом. Відповідач вказав, що з 2013 року не здійснював виплат орендної плати позивачці, бо вважав, що кошти сплачені їй наперед.

Домовленість сторін про оранку городів на площі до 0,5 га не виконувалася, представник відповідача не заперечував, що товариство не здійснювало оранку городу орендодавця, пояснюючи, що не було відповідного письмового звернення від орендодавця.

Суд першої інстанції дослідивши докази у сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки, у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати, правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 32 Закону України «Про оренду землі» і статті 141 ЗК України. Відповідач СТОВ «Росія» не сплачувало орендну плату орендодавцю ОСОБА_1 , та належним чином не виконував умови спірного договору оренди земельної ділянки. Не виплачена орендна плата за період 2020-2022 (застосовані строки позовної давності самим позивачем при зверненні до суду, про що вказано в позові) правомірно стягнута судом в сумі 10549,11 грн.

Рішення суду оскаржується відповідачем повністю, що включає і вимоги про стягнення пені та 3% річних. В чому неправильність розрахунку чи застосування матеріальної норми, стороною не вказано. Суд відповідно керувався ст. 549 ЦК України, ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України визначив до стягнення розмір неустойки та 3% , навівши повний та належний розрахунок, погодився з доводами сторони позивача.

Щодо судових витрат

Доводів апеляційна скарга порушень щодо стягнутих судових витрат, не містить, лише вимогу про розподіл витрат за наслідком задоволення апеляційної скарги. .

Судове рішення не підлягає скасуванню/зміні, тому судові витрати перерозподілу не підлягають.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова - Україна» залишити без задоволення, а рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2023 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О.Л. Дуковський

С.М. Єгорова