ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 681/1215/22

Провадження № 22-ц/4820/51/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року (повне судове рішення складено 16 серпня 2023 року) і додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року (суддя Горгулько Н. А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 23.03.2023 зазначала, що з 2007 року вона користувалася земельною ділянкою орієнтовною площею 0,14 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з яких 0,953 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0,004 га - для ведення особистого селянського господарства. Цією земельною ділянкою з 1994 року користувалася її матір ОСОБА_4 . У 2007 році вона приватизувала частину земельної ділянки площею 0,953 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. У 2020 році вирішила приватизувати частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,004 га. Рішенням 96 сесії І скликання Полонської міської об`єднаної територіальної громади від 14.08.2020 їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). 02.12.2022 їй відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку з розташуванням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки кадастровий номер :02:005:1242. ОСОБА_3 виготовила технічну документацію з порушенням норм чинного законодавства. Акт погодження зовнішніх меж земельних ділянок та передачі-приймання межових знаків вона як власник суміжної ділянки не підписувала.

Тому позивачка просила: скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер :02:005:1242 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_2 шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію зазначеної земельної ділянки та шляхом закриття Поземельної книги; скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 02.01.2023, реєстраційний номер 060, про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1 га кадастровий номер :02:005:1242.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року з урахуванням додаткового рішення від 07 грудня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням і додатковим рішенням суду першої інстанції, в апеляційних скаргах просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Суд не взяв до уваги те, що технічна документація, що виготовлена на замовлення відповідачки, не містить правовстановлюючого документа на житловий будинок і виготовлена з порушеннями. ОСОБА_3 самовільно захопила спірну частину земельної ділянки, яку отримала у власність з порушеннями. Покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитаних у суді, є неправдивими. У судовому засіданні не був досліджений договір дарування від 22.02.1995, відповідно до якого відповідачка набула у власність житловий будинок. Суд проігнорував її клопотання про витребування доказів, повернув відзив Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області без розгляду та проводив судові засідання без участі представника управління. Крім того, безпідставно відмовлено у клопотанні її представника про участь у судовому засіданні 07 грудня 2023 року в режимі відеоконференції, а її не допущено до участі у справі, хоча вона з`явилася до суду.

У відзиві ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу на рішення суду без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Зазначає, що земельну ділянку набула у власність у встановленому законом порядку.

Головне управління Держгеокадастру в Хмельницькій області у відзиві просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення суду. Вважає судове рішення законним та обґрунтованим.

У засіданні апеляційного суду позивачка і її представник, які брали участь у справі в режимі відеоконференції, апеляційні скарги підтримали.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Суд першої інстанції правильно установив, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 404701, виданого на підставі рішення сесії Полонської міської ради № 7 від 06.12.2007, ОСОБА_1 (прізвище у шлюбі ОСОБА_7 ) є власником земельної ділянки площею 0,0953 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Згідно з рішенням 96-ї сесії І скликання Полонської міської ради № 3 від 14.08.2020 позивачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0400 га за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 14-15).

Рішенням № РВ-021 від 10.12.2021 державного кадастрового реєстратора відділу у Коломацькому районі міжрайонного управління у Валківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Ставничій Л. О. відмовлено у внесенні відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку з розташуванням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки, перетин із земельною ділянкою кадастровий номер :02:005:1242, площа співпадає на 58,4254 (а. с. 26).

Відповідно до довідки КП Полонської міської ради Полонської об`єднаної територіальної громади «Бюро технічної інвентаризації» № 95 від 28.03.2023 за ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 22.02.1995 зареєстровано в «КП БТІ» 28.02.1995 в книзі № 12, номер запису 1419, житловий будинок по АДРЕСА_2 (а. с. 84).

За матеріалами технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельна ділянка, що розташована по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 15.06.2021 звернулася із заявою про виготовлення технічної документації. Відомості про земельну ділянку кадастровий номер :02:005:1242 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) внесені до Державного земельного кадастру за зверненням відповідачки, дата державної реєстрації земельної ділянки 08.12.2021. Опис меж земельної ділянки: від А до Б - землі комунальної власності (вулиця), від Б до В - ОСОБА_8 , від В до ОСОБА_9 , від Г до Д - ОСОБА_3 , від Д до Е - ОСОБА_10 , від Е до А - ОСОБА_11 . Рішенням 38-ї сесії VIII скликання Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 14 грудня 2022 року № 6 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :02:005:1242 за адресою АДРЕСА_2 . Право власності відповідачки на земельну ділянку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.01.2023 (а. с. 65-74).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував тим, що позивачка не довела порушення своїх прав.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що спірна земельна ділянка надавалася у користування ОСОБА_1 (попередньому землекористувачу) та перебувала у їх користуванні та що позивачка мала право на приватизацію цієї земельної ділянки.

Не містить посилання на такі докази й апеляційна скарга.

Згідно з частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі частин 1 і 2 статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом частини 1 статті 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частинами 1 і 2 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з пунктами «а» і «в» частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частинами 6, 7 і 9 статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частин 1, 3 і 4 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про землеустрій» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.

Отже, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процедури отримання права власності (права користування) на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод.

Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту.

Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату нею відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок у межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України) першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2023 року у справі № 607/19806/18, який апеляційний суд враховує при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин на підставі частини 4 статті 263 ЦПК України.

Після отримання 14.08.2020 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на протязі двох років такий проект не виготовила.

Отримання позивачкою дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Наведене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 листопада 2018 року у справі № 826/5735/16, від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц.

В той же час ОСОБА_3 виявила бажання отримати у власність земельну ділянку комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі проекту землеустрою відповідачки була сформована відповідна ділянка. Рішенням сесії Полонської міської ради від 14.12.2022 № 6 ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :02:005:1242 за адресою АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що земельна ділянка кадастровий номер :02:005:1242 сформована на підставі проекту землеустрою, виготовленого за замовленням ОСОБА_3 , колегія суддів приходить до висновку, що вона мала право на отримання земельної ділянки у власність.

Позивачка не довела, що внаслідок державної реєстрації зазначеної земельної ділянки і вчинення запису про державну реєстрацію права власності відповідачки на цю ділянку були порушені її права.

З урахуванням наведеного вище апеляційний суд відхиляє доводи апеляційних скарг про наявність правових підстав для задоволення позову.

Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на додаткове рішення суду на те, що вона не була допущена до участі у судовому засіданні 07.12.2023 не підтверджено доказами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 10 серпня 2023 року і додаткове рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта