Справа № 595/313/24
Провадження № 2-о/595/41/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до Бучацького районного суду Тернопільської області із заявою про видачу обмежувального припису відносно її батька ОСОБА_3 в якій просить встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього терміном на 3 (три) місяці обов`язки: заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 ; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її батьком. Вони проживають за адресою АДРЕСА_1 . Упродовж минулого та цього років вона, її мама - ОСОБА_4 , її брат - ОСОБА_5 потерпають від домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , яке вона не в змозі терпіти. Це погрози різного характеру, у т.ч. погрози застосування фізичного насильства, залякування, приниження і образи нецензурними словами. Батько постійно вчиняє сварки, для чого використовує будь-які незначні приводи, особливо, коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, у тому числі і в нічний час. З приводу систематичних конфліктів вона неодноразово зверталася із заявами до Бучацького відділення поліції ГУНП в Тернопільській області. Відповідно до постанови Бучацького районного суду від 06 лютого 2023 року, 11 січня 2023 року близько 9 год. 30 хв., ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання в с.Підлісся Чортківського району, вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно свого батьків ОСОБА_6 , 1936 року народження, ОСОБА_2 , 1935 року народження, та свого сина ОСОБА_5 2008 року народження, а саме виражався в їх сторону нецензурними словами. Також, 09 січня 2024 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання в с.Підлісся Чортківського району, вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї доньки ОСОБА_2 , а саме виражався в її сторону нецензурними словами. Крім того, 20 січня 2024 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи за місцем спільного проживання в с.Підлісся Чортківського району, вчинив психологічне насильство в сім`ї відносно своєї дружини ОСОБА_4 , а саме виражався в її сторону нецензурними словами. У зв`язку з даним фактом, вищевказаною постановою Бучацького районного суду на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу розміром 340 грн. Окрім цього, 06 січня 2024 року дільничним інспектором поліції Адамовським В.І. щодо ОСОБА_3 винесено терміновий заборонний припис.

В судовому засіданні представник заявниці, заяву підтримав, просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик особи.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

За таких обставин, суд визнав за можливе розглядати заяву за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_3 на підставі доказів, наявних у матеріалах заяви.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року №2229-VIII (далі - Закон). Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Частиною першою статті 1 Закону передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.3 Закону, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Враховуючи положення Закону, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 30 від 15.01.2024, виданою Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області.

Згідно вказаної довідки, виданої ОСОБА_4 , яка проживає по АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: ОСОБА_6 свекор, ОСОБА_3 чоловік, ОСОБА_2 донька, ОСОБА_5 син.

Із Витягу про державну реєстрацію прав від 11.02.2011, вбачається, що власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 .

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_3 чинить психологічний тиск на ОСОБА_2 , вона відчуває страх за себе, з приводу конфліктів ОСОБА_2 неодноразово зверталася із заявами до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області, що підтверджується постановою Бучацького районного суду № 595/131/24 від 30.01.2024 та № 595/163/23 від 06.02.2023. Згідно даних постанов ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст.173-2 КУпАП.

Так, відповідно до копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА №255257 від 06 січня 2024 року, винесеного ДОП ВП №2 (м.Бучач) Адамовським В.І., стосовно ОСОБА_3 , у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру застосовано до кривдника такі заходи заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб з 21.00 год. 06.01.2024 до 21.00 год. 15.01.2024.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19.

За наведених вище обставин, судом встановлено, що ОСОБА_3 систематично вчиняв щодо своєї доньки ОСОБА_2 домашнє насильство, що підтверджується постановами, долученими до матеріалів цивільної справи.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо заявника ОСОБА_2 , а тому заяву слід задовольнити та видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п.4,6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_3 та заявниця фактично проживають за однією адресою, проте оцінюючи фактори небезпеки щодо вчинення домашнього насильства до потерпілої особи, суд вважає, що таке обмеження прав кривдника буде пропорційним враховуючи те, що такі дії є наслідком його протиправної поведінки.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст. ст. 19,76-77,81,259,263-265, 268, 350-1,350-5,350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покласти на нього обов`язки, а саме: заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Тернопільського апеляційного суду з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р. О. Содомора