Справа № 342/1319/23
Провадження № 2/342/73/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.

секретаря судового засідання Малик Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженні у залі суду міста Городенка справу за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник позивача Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість за заявою-договором №860140-507 від 01.09.2020 у розмірі 113 446,46 гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 вересня 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем укладено заяву-договір №860140-507 про надання кредиту в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на суму 58009, 70 гривень із строком кредитування 48 місяців, сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та комісією за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 у АТ «ТАСКОМБАНК».

Позичальник акцептував публічну пропозицію Банку, розміщену на офіційному веб-сайті https://tascombank.ua/; просив Банк надати кредит, згідно інформації, наведеної у кредитному договорі; погодився з тим, що він зобов`язаний повертати кредит щомісячно згідно графіку платежів відповідно до Додатку №1 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною; підтвердив, що заява-договір є невід`ємною частиною договору; підтвердив, що ознайомлений із змістом заяви-договору, договору з усіма додатками до нього та з ними згодний. Умови заяви-договору та договору є зрозумілими для позичальника. Відповідно до п.4 р.4 кредитного договору позичальник підтвердив, що попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст.9 Закону України «Про споживче кредитування».

Представник позивача зазначає, що умови кредитного договору позичальник не виконав, кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 14.09.2023 року у відповідача виникла заборгованість, що становить 113 446,46 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 46 935, 66 грн; заборгованість по відсотках (в т.ч. простроченим) 8,55 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 66 502,25 гривень.

Позивач надсилав відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за відсотками, пенею у стислі терміни, проте такі порушення не були усунуті, а заборгованість непогашена.

Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за відсутності представника.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2023 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін на 14.11.2023 та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

У судові засідання сторони не з`являлись.

Від представника позивача 23.01.2024 до суду надійшла заява про підтримання позовних вимог, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом надіслання судових повісток на 30.11.2023, 19.12.2023, які повернулися до суду із підписом про отримання, та повістка на 09.01.2023 повернулася до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Про судове засідання 30.01.2024 ОСОБА_1 повідомлявся шляхом оголошення про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України»

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву такого не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду також не поступала.

Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Оскільки представник позивача у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника, а відповідач в судове засідання не з`явився повторно, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, отже вважається таким, що не з`явився у судове засідання без поважних причин та суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились.

Згідно із ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочного рішення.

Оскільки відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №86140-507 із додатком № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, про надання кредиту на власні потреби в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб на загальну суму 58009,70 гривень із строком кредитування 48 місяців, сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,0001% річних та комісією за обслуговування кредиту у розмірі 4,9 % щомісячно шляхом перерахування коштів на його поточний рахунок.

Згідно п.1 Заяви-договору, підписанням цієї заяви позичальник акцептує Публічну пропозицію, яка розміщена на веб-сайті банку, на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до нього.

Відповідно до п.3 заяви-договору, платежі з повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів та комісій за користування ним, оплата вартості усіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань позичальника здійснюються у сумах та в терміни, що передбачені графіком платежів, розрахунком сукупності вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що передбачені в додатку №1 до заяви-договору.

Відповідно до додатку №1 до Кредитного договору, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються у вигляді щомісячного ануїтетного (рівномірного) платежу згідно з умовами кредитного договору та в повному розмірі в кінці строку дії кредиту.

Крім цього, до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка максимум», підписану ОСОБА_1 .

Факт надання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 58009, 70 гривень підтверджується платіжною інструкцією №645386192 від 01.09.2020 року.

Користування відповідачем кредитом підтверджується також випискою з особового рахунку відповідача за період з 01.09.2020 по 14.09.2023, що підтверджує часткове повернення кредитних коштів,сплату відсотків та комісії відповідачем.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо отриманого кредиту не виконує, у зв`язку з чим на 14.09.2023 року у нього виникла заборгованість, що становить 113 446,46 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 46 935, 66 грн; заборгованість по відсотках (в т.ч. простроченим) 8,55 грн; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 66 502,25 гривень.

16.06.2023 року ОСОБА_1 . Банк надсилав повідомлення-вимогу № 150687/70.2.2 про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з дня одержання вимоги, але не пізніше 45 днів, однак ОСОБА_1 заборгованість не погасив.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ТАСКОМБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Правилами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, та суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків та комісії) відповідач суду не надав, як і не спростував користування наданими йому кредитними коштами.

У суду відсутні підстави сумніватись у правильності нарахованої позивачем суми заборгованості, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) від 03 липня 2019 року, оскільки судом встановлено, що відповідач, уклавши з позивачем договір, за яким отримав кошти у кредит, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати процентів, комісії, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 113446,46 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551, 611, 612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12,81, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м.Київ, вул.С.Петлюри №30, ) кредитну заборгованість за заявою договором №860140-507 від 01.09.2020 у розмірі 113 446,46 (сто тринадцять тисяч чотириста сорок шість) гривень 46 копійок, що складається з: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченої) 46 935, 66 гривень; заборгованості по відсотках (в т.ч. прострочених) 8,55 грн; заборгованості по комісії (в т.ч. простроченій) 66 502,25 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судові витрати в розмірі 2684 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», , місцезнаходження: м.Київ, вул. С.Петлюри, 30;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст судового рішення складено 30.01.2024 року.

Суддя: Андріюк І. Г.