Справа №639/6769/23
Провадження №2/639/306/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/6769/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якої він просив суд: стягнути з відповідачів солідарно на свою користь 31 146,60 грн., з яких: 6 000,00 грн. матеріальна шкода, 15 000,00 грн. моральна шкода, 8 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу та стягнути витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 27.09.2023 відповідач ОСОБА_2 , яка є його сусідкою,разом зі своїм онуком ОСОБА_4 , та іншою сусідкою ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю позивача на території його домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно зрізали дерево «Глід», яке росло на присадибній земельній ділянці позивача, біля межі. В результаті самовільного недбалого зрізу дерева було також пошкоджено і інший плодоносний кущ на його території. Також повідомив, що відповідач ОСОБА_2 в особистій розмові підтвердила факт самовільного знищення дерева.

Позивач зазначає, що своїми неправомірними діями відповідачі причинили йому матеріальну шкоду та моральну шкоду. Завдана матеріальна шкода складає 6 000,00 грн., оскільки зрізане дерево могло б ще давати плоди щонайменше 10 років, біля 10 кг на рік, а середня ринкова вартість плодів становить 60 грн. Моральна шкода полягає у тому, що з того дня як позивач побачив зрізане дерево, він постійно відчуває глибокі моральні страждання, отримав сильний нервовий стрес, погіршився стан його психологічного здоров`я, втратив спокій, почав страждати безсонням.

Позивач направив на адресу відповідачів претензії з вимогою про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, однак жодної відповіді він не отримав.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без руху.Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання ухвали суду від 21 листопада 2023 року позивачем надана заява.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Призначено судове засідання.

19 грудня 2023 року від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомили, що позивачем не підтверджений правовстановлюючими документами факт наявності права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а також на територію прилеглу до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на якій і до теперішнього часу знаходиться спірний елемент благоустрою. Спірна рослина розташована на відстані майже двох метрів від паркану будинковолодіння АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що позивачем не надано до суду документів, які підтверджують його право приватної власності або право користування прилеглої до його садиби території, ця прилегла територія та всі рослини , які виросли на цій території не є його приватною власністю. Крім того, позивач вводить суд в оману, коли заявляє, що відповідачі недбало зрізали дерево «глід» та ще і пошкодили інший плодоносний кущ на його території. Однак, в порушення частини 1 статті 177 Цивільного кодексу України позивач не надав до отриманих нами копій позовної заяви фото докази. Відповідач ОСОБА_3 , ознайомившись з позовною заявою, 15.12.2023 зробила виклик наряду патрульної поліції, та з їх дозволу зробила фотознімки, на яких видно, що глід це не дерево, а високорослий чагарник, пагони якого усіяні численними колючками, який росте поряд з тротуаром та нахилений в його сторону. Зазначила, що неодноразово просила позивача провести обрізку чагарника, тому що його гілки з колючками перекривають тротуар, створюють перешкоду мешканцям вулиці Конопляної та іншим пішоходам, особливо в вечірній час, тому що тривалий строк вуличне освітлення не працювало.27.09.2023 відповідач дійсно начала зрізати гілку чагарника діаметром біля 5 см та яку зрізати самостійно була не в змозі в силу віку та стану здоров`я. Тому відповідач ОСОБА_4 надав їй допомогу, дорізав гилку діаметром 5 см та зрізав ще одну гилку діаметром 3,5 см. Вважають, що вимога про стягнення матеріальної та моральної шкоди не підлягає задоволенню тому, що, по-перше, відповідачі зрізали не дерево, а зрізали 2 гілки чагарника. По- друге, цей чагарник не є його власністю тому, що він знаходиться на земельної ділянці, яка йому не належить на праві приватної власності та не знаходиться в користуванні. По-трете, позивач розробив свою «методику» оцінки матеріальної шкоди. І ця «методика» не підтверджена жодним нормативним актом України. Хоча чинне законодавство України передбачає порядок визначення відновної вартості зелених насаджень, але у разі їх повного знищення. Цим порядком визначені відповідальні особи, які мають повноваження по проведенню такої роботи, строки її проведення та інше. Але і ця методика не може використовуватись тому, що чагарник відповідачами не зрізаний. Просили відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 04 січня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої повідомив, що на підтвердження факту наявності права власності на земельну ділянку дає свідоцтво про право на спадщину за заповітом та копію договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , у п. 2 е накладається зобовязання на власника ділянки висадити по вулиці у межах своєї ділянки дерева на відстані 3 метрів від червоної лінії забудови. Дерево глід розташоване в указаних межах і висаджене батьками позивача більш ніж 20 років тому. Зазначив, що дерево глід на вказаній території не мав сухостійних або пошкоджених хворобою частин, не створював перешкод пішоходам, всі зрізані гілки мали зелене листя, стиглі плоди. Також зазначив, що глід для сімї позивача мав особливе значення. Просив позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідачі по справі в судове засідання не зявились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляд справи не надавали. За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами та долучені до матеріалів справи докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.06.2013 ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/3 часток житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 73). Позивач в судовому засіданні повідомив, що біля його будинку, за двором, за адресою: АДРЕСА_1 , росло дерево "Глід", яке було посаджено його батьками понад 20 років тому. Відповідачі, його сусіди, скориставшись відстністю позивача, самовільно зрізали дерево. Дерево знаходилось на його присадибній земельній ділянці, за двором, біля межі. Вважає, що відповідачами фактично дерево знищено і його втрата для позивача є непоправною, дії відповідачів завдали йому матеріальної та моральної шкоди. Позивач направив на адресу відповідачів претензії з вимогою про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, однак жодної відповіді він так і не отримав. Пунктом 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів » до елементів благоустрою віднесені зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг. Відповідно до розділу другого Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України 10.04.2006 N 105 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 р.за N 880/12754 присадибна ділянка - це ділянка землі, що передається у власність громадян для обслуговування житлового будинку. Пунктом 2 розділу X Типових правил благоустрою території населеного пункту, які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 27.11.2017 № 310 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 за № 1529/31397 передбачено, що благоустрій присадибної ділянки та прилеглої до присадибної ділянки території здійснюється власником або користувачем цієї ділянки. Власник або користувач присадибної ділянки може на умовах договору, укладеного з органом місцевого самоврядування, забезпечувати належне утримання території загального користування, прилеглої до його присадибної ділянки. Одночасно, підпунктом 6.2.16.5 пункту 6.2.16. Правил благоустрою території міста Харкова, прийнятих рішенням Харківської міської ради на 11 сесії 6 скликання від 16.11.2011 № 504/11 відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бур`янів покладається на власників або користувачів приватних садиб і прилеглих до них територій. Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на позовну заяву повідомила, що ознайомившись з позовною заявою, 15.12.2023 зробила виклик наряду патрульної поліції, та з їх дозволу зробила фотознімки, на яких видно, що глід це не дерево, а високорослий чагарник, пагони якого усіяні численними колючками, який росте поряд з тротуаром та нахилений в його сторону. Зазначила, що неодноразово просила позивача провести обрізку чагарника, тому що його гілки з колючками перекривають тротуар, створюють перешкоду мешканцям вулиці Конопляної та іншим пішоходам, особливо в вечірній час, тому що тривалий строк вуличне освітлення не працювало.27.09.2023 відповідач дійсно начала зрізати гілку чагарника діаметром біля 5 см та яку зрізати самостійно була не в змозі в силу віку та стану здоров`я. Тому відповідач ОСОБА_4 надав їй допомогу, дорізав гілку діаметром 5 см та зрізав ще одну гилку діаметром 3,5 см. Позивач в свою чергу, посилався на копію договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема на пункт 2 е, з якого вбачається, здійснити к червню 1959 року по вулиці в межах своєї ділянки посадку дерев у віці від 4 до 5 років, всього у кількості 5 штук, в тому числі ясень дерева висаджувати на відстані від червоної лінії забудови 3 метри і один від одного 3 метри (а.с. 75-78). Даючи оцінку вищезазначеному доказу, суд вважає його неналежним, оскільки даний договір було укладено у 1956 році з ОСОБА_5 та нотаріально не посвідчений, як того вимагає пункт 15 даного договору, а отже не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ. Інших доказів на підтвердження того, що «Глід» було посаджено на земельній ділянці, яка на праві власності належить позивачу, суду не надано. Сам позивач, не заперечує той факт, що у нього відсутні документи на право власності та право користування земельною ділянкою, на якій було посаджено спірне дерево. Відповідачі, заперечуючи проти позову посилались на те, що по-перше, відповідачі зрізали не дерево, а зрізали 2 гілки чагарника. По- друге, цей чагарник не є власністю позивача, про що підтвердив і позивач в судовому засіданні. По-трете, позивач розробив свою «методику» оцінки матеріальної шкоди. І ця «методика» не підтверджена жодним нормативним актом України. Хоча чинне законодавство України передбачає порядок визначення відновної вартості зелених насаджень, але у разі їх повного знищення. Цим порядком визначені відповідальні особи, які мають повноваження по проведенню такої роботи, строки її проведення та інше. Але і ця методика не може використовуватись тому, що чагарник відповідачами не зрізаний. ОСОБА_1 зазначив, що матеріальна шкода, яка була йому завдана відповідачами розрахована ним наступним чином, цогорічний урожай плодів глоду зі зрізаного дерева становить 10 кілограмів, середня ринкова вартість плодів станом на вересень-жовтень 2023 року становить 60 грн. за кілограм. Зрізане дерево могло б ще плодородити щонайменше 10 років, а отже матеріальна шкода, яка підлягає відшкодуванню складає 6 000,00 грн. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 2 статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, спричиненою потерпілій стороні. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Як на елемент доказування, позивач провів обчислення розміру завданої йому знищенням дерева шкоди, виходячи з свого особистого розрахунку. Однак, від позивача клопотання про призначення судом товарознавчої експертизи для визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди, не надходило. Інших розрахунків вартості завданої шкоди суду надано не було.

За таких умов, неможливо стверджувати, що позивач зазнав збитків у вигляді неотриманого врожаю з спірного дерева, оскільки позивачем не підтверджено, що дане дерево належить йому та не надано суду належних розрахунків, проведених відповідним спеціалістом, розміру завданої знищенням дерева шкоди.

Крім того, позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування завданої йому моральної шкоди посилався на наступне.

Спірне дерево було посаджене батьками позивача та було для нього символом пам`яті про батьків. Крім того, плоди «Глоду» використовувались у лікарських цілях для нормалізації тиску. Діями відповідачів дерево знищено і ця втрата для позивача є непоправною та з цього дня позивач постійно відчуває глибокі моральні страждання, отримав сильний нервовий стрес, погіршився його стан психологічного здоров`я, втратив спокій, почав страждати безсонням. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.» На підтвердження факту заподіяння відповідачами позивачу моральних страждань позивач, відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, не вказав конкретних обставин, зокрема, про зміну стану здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках та не надав жодного доказу на підтвердження вказаних обставин, у тому числі відповідних доказів, що відповідачі дійсно завдали йому моральних страждань, у зв`язку з неправомірними їх діями.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, всупереч вказаним положенням закону позивачем по справі не було надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його позовних вимог, а отже у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, суд приходить до висновку, що у позовіОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити в повному обсязі. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу залишаються за позивачем по справі. На підставі викладеного та керуючись 2, 12, 13, 15, 76-82, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 22,23, 1166 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідачі - ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; - ОСОБА_4 .

Повний текст рішення складено 16.01.2024

Суддя В.В. Труханович