УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Київ

справа № 683/2078/23

провадження № 61-424ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Іван Миколайович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від

16 жовтня 2023 року зупинено провадження у цій цивільній справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року про зупинення провадження у справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року, апеляційний суд вказав, що ця справа потребує невідкладного вирішення з метою захисту прав та інтересів дітей, ОСОБА_1 , перебуваючи на військовій службі у Збройних Силах України, діє через свого представника - адвоката Романюка І. М., а тому суд апеляційної інстанції вважав, що правові підстави для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у цій справі відсутні.

08 січня 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк І. М.,

через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня 2023 року та залишити в силі ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 жовтня 2023 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (які не змінювалися протягом воєнного стану) суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи та реалізацію процесуальних прав, зокрема, військовослужбовців.

Провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи.

Якщо такі перешкоди відсутні, то суд зобов`язаний розглянути справи у визначені процесуальним законом порядку та строки.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

До основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін.

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 3 Конвенції про права дитини від

20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно

від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними

чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до

уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають

за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Мінімальні гарантії дитини щодо належного утримання стосуються її інтересів, оскільки такі гарантії забезпечують їй належне харчування, догляд, розвиток та забезпечення інших мінімальних життєво необхідних потреб. Недотримання таких гарантій, неналежне дотримання або тривалі перерви у такому забезпеченні порушують права дитини та можуть призвести до невідворотних наслідків для здоров`я дитини, її розвитку, повноцінної життєдіяльності, тощо.

Відтак, норма частини другої статті 252 ЦПК України конкурує з принципами забезпечення якнайкращих інтересів дитини, забезпечення розумного строку розгляду справи і нормою статті 180 СК України (зокрема, у справах про стягнення аліментів, зміну розміру аліментів, способу стягнення аліментів, тощо, тобто справ які стосуються утримання дітей) та іншими, які зобов`язують батьків належно, своєчасно та стабільно утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тривале, на невизначений час зупинення провадження у цій справі не відповідає правам та інтересам дітей щодо належного утримання, гарантованим як внутрішнім законодавством, так і міжнародними актами.

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції належним чином оцінив баланс прав та інтересів батька та дітей у цій справі та надав перевагу інтересам дітей щодо їх належного, своєчасного, достатнього утримання, а також справедливого вирішення спору протягом розумного строку, врахувавши, що інтереси військовослужбовця, який перебуває на військовій службі у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, представляє адвокат Романюк І. М.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що правові підстави для зупинення провадження у цій справі та застосування положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України відсутні.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

За результатами оцінки доводів касаційної скарги та змісту оскарженого судового рішення, яким розгляд справи не закінчено, не виявлено порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Правильність застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не викликає розумних сумнівів, а касаційна скаргаОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк І. М., на постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції і продовжено розгляд справи по суті, є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Романюк Іван Миколайович, на постанову Хмельницького апеляційного суду від 07 грудня

2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович