КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/2040/23 Головуючий у І інстанції - Слободянюк А.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/5584/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

У лютому 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3-8.

Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у розмірі 8000 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку, емітовану АТ «Перший Український міжнародний банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Вказаний кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет за посиланням: https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту.

Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику, викладено для загального доступу в мережі Інтернет.

При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, укладений з відповідачем договір є договором приєднання.

Відповідачка зареєструвалася на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://monetka.com.ua, для чого пройшла ідентифікацію та верифікацію особи (заповнила анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначила реквізити картки для отримання кредиту), підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором 686364.

Відповідач умови кредитного договору не виконала, не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки відповідно до умов кредитного договору у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором.

З огляду на вище викладене, ТОВ «ФК «Ріальто» просило суд стягнути заборгованість за кредитним договором №3-8 від 25 листопада 2021 року, яка станом на 03 лютого 2023 року становить 29624 грн. та складається з 8000 грн. заборгованості за кредитом, 5624 грн. - за нарахованими процентами за період з 25 листопада 2021 року до 25 грудня 2021 року, 16000 грн. заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 02 січня 2022 року по 20 лютого 2022 року відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Також просило стягнути судові витрати, які полягають у сплаті судового збору 2684 грн. та 9000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року позов ТОВ «ФК «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» заборгованість за договором №3-8 від 25 листопада 2021 року в сумі 13624 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» судовий збір в сумі 1234,10 грн., судові витрати, пов`язанні з наданням правничої допомоги, в сумі 3678,40 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, ТОВ «ФК «Ріальто» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення в цій частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто`та Андросович Ю.В. договору №3-8 від 25 листопада 2021 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування та 4% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору, первісний кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування.

Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. кредитного договору становить 30 днів.

Згідно умов п.п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Пункт 3.3. кредитного договору визначає, що у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. кредитного договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1460.00%).

Сторони домовились, що процента ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Зазначає, що договір №3-8 від 25 листопада 2021 року, укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, судовим рішенням не встановлена його нікчемність чи неукдаденість, так як докази цього відповідачкою не надано.

Окрім того, відповідачка не спростувала наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надана належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.

На думку апелянта, на зазначені вище обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідачки на користь позивача процентів відповідно до умов п. 3.3 кредитного договору.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат до позовної заяви позивачем було долучено: завірену копію договору №02/06/2022 від 02 червня 2022 року про надання юридичних послуг; завірену копію свідоцтва №2412 від 23 жовтня 2018 року; завірену копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» адвокату Руденку К.В.; завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг №31 від 22 січня 2023 року; завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу.

Окрім цього, вважає, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 9000 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Просило суд, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Договору №3-8 від 25 листопада 2021 року за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 02 січня 2022 року по 20 лютого 2022 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16000 грн. та пропорційному зменшенні витрат по судовому збору, зменшенні витрат на професійну правничу допомогу, та ухвалити у відповідній частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Ріальто» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Договору №3-8 від 25 листопада 2021 року за ставкою 4% за кожен день користування кредитом за період з 02 січня 2022 року по 20 лютого 2022 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16000грн., а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2684 грн. та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Також, просило суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» судовий збір у розмірі 4026 грн. та 12000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за подання апеляційної скарги.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Ріальто» (свідоцтво про реєстрацію від 23 квітня 2020 року та ОСОБА_1 було укладено договір №3-8, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 8000 грн., шляхом переказу на її платіжну картку НОМЕР_1 (п.1.6), зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процента ставка - 693,50% п.1.2), в межах строку визначеного у п.1.3 договору - 30 днів.

Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до розділу 6 кредитного договору договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 686364.

Кредитний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до наданого позивачем витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.com.ua, хронологія дій щодо укладення кредитного договору, сторони вчинили наступні дії у цій системі: 25 листопада 2021 року о 08:46 год. - введення позичальником даних по заяві, перевірка по заяві; 08:52 год. - створено пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) в особистому кабінеті позичальника, позичальнику відправлено SMS-повідомлення про погодження кредиту з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору, 08:53 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відправлено Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт); 08:53 друкована форма укладеного кредитного договору розміщена в особистому кабінеті позичальника, 08:53 кредитні кошти було перераховано на карту позичальника.

Згідно витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https://monetka.com.ua було створено анкету-заяву на кредит №1067439 від 25 листопада 2021 року , сума кредиту - 8000 грн., строк кредиту - 30 днів, складові частини сукупної вартості кредиту: проценти за користуванням кредитом - 4560 грн. за ставкою 1,9% за кожен день строку користування кредитом, річна процентна ставка 693,50%, позичальник - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , платіжна картка позичальника, на яку має бути перерахована сума кредиту: 535528ХХХХХХ3089, банк, що випустив картку - АТ «ПУМБ».

Дана обставина підтверджена листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.6/1050БТ від 17 березня 2023 року, надісланим банком у порядку виконання ухвали суду про витребування доказів.

Зокрема, за випискою по особовому рахунку, 25 листопада 2021 року на банківську картку НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_3 , поступили кошти у сумі 8000грн.

Також копією квитанції про проведення переказу підтверджено перерахування коштів 25 листопада 2021 року за кредитним договором в сумі 8000 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «ДевелопментІнновейшинс» від 31 січня 2023 року №97755, СМС-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами договору введіть 686364» було доставлено на номер мобільного телефону 25 листопада 2021 року о 08:53 год.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти та нараховані проценти за користування вказаними кредитними коштами відповідно до вимог п. 1.2 кредитного договору в добровільному порядку не повернуті відповідачкою, а тому підлягають стягненню в примусовому порядку.

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, отже, рішення суду в частині задоволення вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по кредиту в сумі 13624 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, так як суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. договору №3-8 від 25 листопада 2021 рокуза ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом за період з 02 січня 2022 року по 20 лютого 2022 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції посилався на те, що п. 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом та у разі пролонгації договору, а тому доводи позивача про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, є неприйнятними.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору №3-8 від 25 листопада 2021 року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договору сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1460.00 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору.

Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1460.00% річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 16000 грн. заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача 16000 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Окрім того, звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «Ріальто» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг №02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між ТОВ «ФК «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 .

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23 жовтня 2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №918 від 23 жовтня 2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складания проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1)

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору, вартість послуг виконавця становить:

8000 грн. - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;

12000 грн. - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції;

15000 грн. - складання касаційної скарги;

3000 грн. - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення;

1000 грн. - складання та надсилання адвокатського запиту;

1000 грн. - складання заяв, клопотань;

2500 грн. - участь у судовому засіданні;

Відповідно до п. 4.1 договору, замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.

Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надається на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

22 січня 2023 року між ТОВ «ФК «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було підписано акт приймання- передачі наданих послуг №31 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №3-8 від 25 листопада 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг - 8000 грн.

складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 за договором №3-8 від 25 листопада 2021 року, вартість послуги 1000 грн.

02 лютого 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка К.В. на підставі договору № 02/06/2022 від 02 червня 2023 року згідно акту №31 від 22 січня 2023 року у розмірі 72500 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №702.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3678,40 грн., суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позовні вимогу підлягали частковому задоволенню, то і витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «ФК «Ріальто» адвокатом РуденкомК.В. докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру вказаних витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції,у розмірі 9000 грн.

Окрім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, представник позивача ТОВ «ФК «Ріальто» адвокат Руденко К.В. просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірі 12000 грн.

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача до апеляційної скарги було надано акт приймання- передачі наданих послуг №82 до договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року по справі №755/2040/23 за позовом ТОВ «ФК «Ріальто» до ОСОБА_2 , вартість наданих послуг становить 12000 грн.

01 травня 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив на користь адвоката Руденка К.В. 12000 грн. на підставі договору №02/06/2022 від 02 червня 2022 року згідно акту №82 від 28 квітня 2023 року, що підтверджується копією платіжної інструкції №428.

Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «ФК «Ріальто» адвокатом РуденкомК.В. докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції у розмірі 12000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Ріальто» підлягає задоволенню, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року в частині стягнення судових витрат у розмірі 3678,40 грн. та в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вимог позивача, стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» 16000 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та понесених позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 9000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 12000 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4026 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене нове про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріальто» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 6710 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року в частині стягнення судових витрат у розмірі 3678,40 грн. та в частині відмови у задоволенні решти вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () 16000 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстанції в сумі 9000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба