КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/436/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Українця В.В.,-

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.

Позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 46 129 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві Існюк В.В. щодо нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито.

Позивач зазначає, що діями працівника поліції йому завдано моральну шкоду.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту патрульної поліції зазначив, що рішення суду від 26 квітня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, а доводи скарги помилкові та необґрунтовані.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Проте погодитися з висновками суду не можна.

Встановлено, що04 грудня 2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві Існюк В.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 510 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року вказану постанову скасовано, провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що винесенням незаконної постанови про накладення адміністративного стягнення, йому завдано моральну шкоду у розмірі 46 129 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відтак, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП, є помилковими.

Так, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 липня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Існюк В.В., третя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови, закриття провадження у справі.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 510 грн скасовано. Провадження у справі закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношені з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити із такого розміру заробітньої плати, що діє на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у редакції, чинній на час розгляду справи, установлено з 01 грудня 2021 року мінімальну заробітну плату на рівні 6 500 грн.

Постанову про накладення адміністративного стягнення винесено 04 грудня 2020 року.

Скасовано вказану постанову рішенням Солом`янського районного суду м. Києва 07 липня 2021 року.

Строк незаконного притягнення до відповідальності становить 7 місяців та 3 дні (з 04 грудня 2020 року по 07 липня 2021 року).

Розмір відшкодування моральної шкоди становить:

мінімальна заробітна плата (6 500 грн) х кількість місяців (7) - 45 500 грн;

мінімальна заробітна плата за 1 день (6 500 грн/31 день) х кількість днів (3) - 629 грн;

Таким чином з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 46 129 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Протилежний висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 26 квітня 2023 року ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 26 квітня 2023 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення.

ПозовОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 46 129 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 14 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко