КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №366/2133/22 Головуючий у І інстанції - Гончарук О.П.
апеляційне провадження №22-ц/824/5376/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення, -

установив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про зупинення провадження у справі до розгляду кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 07 серпня 2017року за №0000203, що є предметом спору в цій справі.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року зупинено провадження у даній справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства (кримінальне провадження №0000206 від 07 серпня 2017 року).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, вказує, що суд помилково дійшов висновку про зупинення провадження у справі та просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалася на те, що суд першої інстанції передчасно зробив висновок про зупинення провадження у даній справі, оскільки дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а не в суді.

Так, відповідач посилається на проведення досудового розслідування кримінального провадження за №0000206.

Дане досудове розслідування було внесено до ЄРДР ще у 2017 році, тобто 6 років тому. Як вбачається з відповіді, яка прикладена до клопотання, підозра на даний час нікому не було вручена.

Крім цього, взагалі є незрозумілим, які саме слідчі дії проводяться у даному кримінальному провадженні.

Зазначає, що дане кримінальне провадження взагалі ніяк не співвідноситься з розглядом цивільної справи.

Просив суд, скасувати ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року про зупинення провадження та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, виходив з того, що згідно витягу з ЄРДР, убачається, що 22 березня 2012 року та 04 липня 2013 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та 12000 гривень у якості завдатку для виготовлення правовстановлюючих документів для укладення у подальшому договору купівлі-продажу спірного житлового будинку.

Від укладення вказаного договору ОСОБА_1 ухиляється та повертати грошові кошти відмовляється, мотивуючи це тим, що ніяких грошей він не отримував і про продаж будинку не домовлявся, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2017 року за №0000206.

Суд першої інстанції зазначає, що згадана справа безпосередньо стосується правовідносин, які є спірними в цій розглядуваній цивільній справі, та безпосередньо стосується предмету спору в даній справі.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.

Визнаючи наявність підстав, передбачених ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18 та в постанові від 16 червня 2021 року у справі №686/26138/18.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.

Зупинення провадження у справі не повинно призводити до затягування розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року (провадження №61-19434св18).

Зупиняючи провадження у справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволять встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає виключно у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі.

Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній зі справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи, і такі обставини не можуть бути встановлені у даній справі.

При цьому треба враховувати також й право кожної особи на справедливий і публічний розгляд.

Суд першої інстанції, зупинив провадження у даній справі до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, проте кримінальне провадження №0000206, яке було внесено 07 серпня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань перебуває лише на стадії досудового розслідування.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зупинення провадження у справі до завершення досудового розслідування не передбачено нормами ЦПК України.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, хибним є висновок суду першої інстанції про те, що кримінальне провадження на стадії досудового розслідування безпосередньо стосується правовідносин, які є спірними в цій розглядуваній цивільній справі, та безпосередньо стосуються предмету спору в даній справі.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,30,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 18 жовтня 2023 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом виселення до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства (кримінальне провадження №0000206 від 07 серпня 2017 року) скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до Іванківського районного суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана