Справа №766/1008/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

29 січня 2024 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ у місті Херсоні УДМС України у Херсонській області про встановлення факту громадянства України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника адвоката Кравчук Т.М. звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Горлівці Донецької (Сталінської) області є громадянином України. Виходячи з наданих суду документів, встановлення цього факту йому необхідно для отримання паспорта громадянина України, оскільки паспорт зразка 1974 р, в якому був проставлений штамп про його громадянство України він втратив, а нового не отримував. Дніпровський відділ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області 27.12.2023 р. розглянувши звернення адвоката Кравчук Т.М. повідомив, що ОСОБА_1 звертався 29.07.2020 р. з питання оформлення паспорта громадянина України, але працівниками управління після здійснення перевірок складено висновок, де зазначено, що реквізити втраченого паспорта не встановлено, внаслідок чого проведена процедура відповідно до п.43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 р. В результаті перевірки особу ОСОБА_1 встановлено, але за підпунктом 1 пункту 100 Порядку належність до громадянства не встановлена. Через віднесення Херсонської міської територіальної громади у період з 01.03.2022 р. по 11.11.2022 р. до тимчасово окупованих територій, надати копії запитуваних документів є неможливим.

Вивчивши зазначену заяву, суд дійшов до висновку, що провадження у справі не може бути відкрито з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Як вбачається зі змісту поданої заяви про встановлення особи заявник з метою оформлення паспорта громадянина України, який раніше ним не оформлювався та через втрату паспорта громадянина СРСР, в якому була проставлена відмітка про набуття громадянства України, просить суд встановити факт, що він є громадянином України.

Документами, що підтверджують громадянство України, за ст. 5 Закону України «Про громадянство України» є: 1) паспорт громадянина України; Пункт 2 статті 5 виключено на підставі Закону № 5492-VI від 20.11.20123) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; Пункт 5 статті 5 виключено на підставі Закону № 5492-VI від 20.11.2012 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

Вказаних документів ОСОБА_1 не має та не отримував.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України Про громадянство України та Указ Президента України від 27 березня 2001 року № 215 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України, яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства та виконання прийнятих рішень.

Оформлення набуття громадянства України здійснюється виключно за ініціативою особи.

Заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

Таким чином питання набуття особою громадянства України є виключною компетенцією ДМСУ, яка на підтвердження громадянства України видає відповідний документ.

Суд, може встановлювати юридичний факт, від якого може залежить набуття громадянства, наприклад встановлення факту постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Закону України "Про правонаступництво України" тощо.

Відповідно до п.1 п.2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про громадянство України" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою - дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента, від 27.03.2001, № 215/2001, Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України», визначено перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Також, вказаним Порядком також визначений перелік документів, відповідно до якого визначається належність до громадянства України та органи, уповноважені на розгляд заяв з питань громадянства.

Порядок № 215 відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Абзацом першим пункту 1 Порядку № 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Згідно з абзацом другим пункту 4 Порядку № 215 заяви та інші документи з питань громадянства подаються особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до територіального підрозділу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи в Україні.

З врахуванням наведеного, чинним законодавством України визначена як процедура перевірки належності до громадянства України, так і чіткий перелік державних органів, які мають відповідні повноваження. При цьому, суд не належить до таких органів.

Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту належності до громадянства чи наявності у заявника громадянства України законодавством передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення. Суд вважає, що слід чітко дотримуватись вимог зазначених нормативних актів, що регулюють питання громадянства стосовно позасудового порядку вирішення таких спорів.

Суд звертає увагу, що заявником не надано доказів того, що він звертався до відповідного територіального органу Державної міграційної служби України із заявами встановленого зразка про встановлення належності до громадянства України, або доказів того, що йому було відмовлено у встановленні належності до громадянства України. Тому, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту набуття особою громадянства України за народженням є передчасною.

ОСОБА_1 не позбавлений права на звернення до органів ДМС України та її територіальних підрозділів з відповідними заявами та наданням відповідних документів з метою надання йому чи встановлення належності до громадянства України.

Якщо за законодавством заява не підлягає судовому розгляду, суддя відмовляє у відкритті провадження в справі на підставі ч. 1 ст. 186 ЦПК України, про що також зазначається в п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою Пленуму від 25.05.1998 року) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Згідно із Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998р.), у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви на підставі п.1 ст. 136 ЦПК, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 522/12901/17-ц (постанова від 06.02.2019 р.) зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту наявності у нього громадянства України не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 4, 19, 186, 293, 315, 353-355 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний відділ у місті Херсоні УДМС України у Херсонській області про встановлення факту громадянства України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус