ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/536/24
номер провадження 2/695/664/24
УХВАЛА

14 лютого 2024 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ушакова К.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, а також документів, що до неї додаються, визначені ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: 1) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; 2) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; 3) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 4) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

За змістом ч.ч. 1,2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Подана позовна заява не відповідає вказаним вище вимогам закону з огляду на таке.

У позовній заяві вказана ціна позову 1092000 грн. з посиланням на вартість спірного майна, яка зазначена в договорі іпотеки від 23.11.2016.

Ціна позову повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на момент подачі позову. Власники, або користувачі майна мають можливість безперешкодно, зробити оцінку майна.

Таким чином, доданий до матеріалів справи договір іпотеки не є актуальним, оскільки вартість майна зазначена станом на 2016 рік. Зазначений договір іпотеки не відображає реальну вартість нерухомого майна на момент подачі позову до суду.

В позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю цього майна на момент звернення до суду. При цьому, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Отже, позивачу необхідно надати висновок про вартість спірного нерухомого майна, проведений станом на час звернення до суду.

Так, у позовній заяві позивач просить поділити майно, яке було придбане сторонами за час їх перебування у шлюбі, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0107 та будинку за адресою по АДРЕСА_1 ..

На підтвердження того, що вказаний об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю подружжя позивачем долучено ряд документів, зокрема, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2016 № 71198305, копію договору купівлі-продажу жилого будинку від 14.07.2009.

Разом з тим, вказані вище документи не можуть бути доказами, які беззаперечно підтверджують право власності сторін на зазначене у позовній заяві нерухоме майно станом на 09.02.2024, тобто на момент подання даного позову, оскільки датовані ще 2009 та 2016 роками. Про наявність інших обставин, які б підтверджували право власності позивача чи відповідача на вказане нерухоме майно на даний час, у позовній заяві не вказано, а також такі докази не додані до позовної заяви.

Крім цього, ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

До складу майна, що підлягає поділу, входить як майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, так і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватися при поділі майна подружжя.

Однією з основних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі № 337/474/14-ц зазначено, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу і накладено арешт на майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку про те, що під час вирішення питання суду необхідно з`ясувати про відсутність інших обтяжень, ніж ті що вказані у позові, на спільне сумісне майно подружжя, яке підлягає поділу, з метою недопущення процесуальних зловживань.

Разом з тим про наявність обставин, які б підтверджували відсутність інших обтяжень на спірне нерухоме майно на даний час, у позовній заяві не вказано, а також такі докази не додані до позовної заяви.

Крім того, доданий до позовної заяви договір іпотеки від 23.11.2016, всупереч вимогам ст. 95 ЦПК України, є неналежної якості, оскільки в ньому неможливо прочитати весь текст документа, що позбавляє суд можливості належним чином вивчити та дослідити вказані докази.

За таких підстав, позивачу слід усунути зазначені недоліки. Без підтвердження вказаних обставин, суддя не може вирішити питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє заявника та надає йому строк на усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 4, 133, 174-177, 185, 259-261 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя залишити без руху.

Позивачу необхідно усунути, вказані в мотивувальній частині ухвали недоліки, в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

У випадку неусунення вказаних недоліків заява буде визнана не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: К.М. Ушакова