ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/213/21 Номер провадження 22-ц/814/14/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

секретар Чемерис А.К.

за участю: адвоката Лазоренка Ю.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтава від 10 грудня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння автомобіля та стягнення коштів по договору оренди,-

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування з чужого незаконного володіння автомобіля та стягнення коштів по договору оренди.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.01.2016 року він придбав автомобіль ЗИЛ 131,1991 року.

14.01.2016 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір оренди транспортного засобу автомобіля ЗИЛ 131, державний номер НОМЕР_1 , 1991 року випуску, зеленого кольору.

Згідно до п.2.1. зазначеного договору орендодавець передає в оренду орендатору автомобіль ЗИЛ д.н. НОМЕР_1 . Пунктом 33.1 даного договору визначена орендна плата у сумі 1000 грн. з НДС в місяць. Строк дії договору - до 14.04.2016 року - без продовження.

Проте, як вказує позивач, до цього часу автомобіль позивачу відповідачем не повернуто, орендну плату відповідач не сплачував. Звернення позивача з приводу сплати орендної плати за весь період користування автомобілем та його повернення відповідач ігнорує.

Посилався на те, що поведінка відповідача по відношенню до позивача, призвела до його нервових хвилювань. Відповідач повністю ігнорував і ухиляється від спілкування по даному питанню, що принижує і завдає позивачу моральних страждань.

Позивач просив суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 автомобіль ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_1 (який в подальшому був змінений на НОМЕР_2 ), 1991 року випуску, зеленого кольору (вантажна платформа), зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 66 000 грн. за орендну плату, 73672 грн. інфляційні збитки, 10074 грн. 3% річних, 100000 грн. моральної шкоди, а всього 249 746 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2021 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржила представник позивача, подавши апеляційну скаргу. У доводах апеляційної скарги представник позивача посилається на безпідставність висновків місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вказаних доводів посилається на те, що позивачем було надано достатньо доказів в обґрунтування заявлених вимог, проте місцевий суд не надав їм належної правової оцінки, при цьому зробивши висновок про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Усі учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи апеляційним судом.

До апеляційного суду представником позивача надано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю у слідчих діях. При цьому доказів поважності причини неявки у судове засідання представником позивача не надано.

Вирішуючи клопотання суд зазначає, що відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

У цій справі виклик представника ОСОБА_1 адвоката Лучко Т.І. здійснено в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, поважність причин неявки представника позивача судом апеляційної інстанції не встановлена. Оскільки позивач реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи у відсутності позивача та його представника не призведе до порушення права на справедливий суд у межах розумних строків судового провадження.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля ЗИЛ 131, 1991 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі - продажу №5341/29 від 06.01.2016 року.

Згідно повідомлення територіального сервісного центру №5341 районним судом встановлено, що станом на 29.08.2017 року за ОСОБА_1 зареєстровано автомобіль ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_2 , попередній д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно умов договору від 14.01.2016 року, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар), орендодавець передав в оренду автомобіль ЗИЛ, д.н.з. НОМЕР_1 , плата за оренду становить 1000 грн. з НДС у місяць, термін дії договору становить до 14 квітня 2016 року.

З витягу з ЄРДР встановлено, що 04.06.2018 року до ВП №2 Полтавського ВП надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що в 2016 році чоловік на ім`я ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволодів автомобілем ЗИЛ 131, д.н.з. НОМЕР_2 , попередній д.н.з. НОМЕР_1 , матеріальні збитки складають 52000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку, що оскільки встановлено, що укладений між сторонами договір оренди нотаріально не посвідчувався, тому він є нікчемним з моменту його укладення, отже у відповідача не виникло зобов`язань зі сплати оренди за користування транспортним засобом, інфляційних збитків та 3% річних.

Також районний суд дійшов висновку, що позовні вимоги про витребування спірного рухомого майна з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають, через їх недоведеність.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

За змістом статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.

Згідно статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною першою статті 761 ЦК України передбачено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Частинами першою, другою статті 799 ЦК України передбачено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У доводах апеляційної скарги позивач посилається на те, що договір оренди транспортного засобу укладено за участю фізичних осіб-підприємців, а отже посилаючись на відповідну судову практику, вказує, що нотаріальне посвідчення такого договору не є обов`язковим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20, провадження № 14-25цс23, наведено правовий висновок, згідно якого для вирішення питання, чи підлягає договір найму (оренди) транспортного засобу, стороною якого є ФОП, нотаріальному посвідченню згідно із частиною другою статті 799 ЦК України, слід виходити не лише із суб`єктного складу відповідних правовідносин, важливим у цьому випадку є також зміст самих правовідносин та чи є такі відносини господарськими.

Доказів того, що ОСОБА_1 при укладенні договору оренди спірного автомобіля діяв саме як фізична особа підприємець та відповідно здійснював господарську діяльність шляхом надання автомобіля у оренду матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за змістом укладеного між сторонами договору оренди ОСОБА_1 діяв саме як фізична особа, що безпосередньо зазначено у вступній частині договору та розділі 8 «Юридичні адреси сторін». (а.с.14,15).

Отже, за вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що висновок районного суду щодо нікчемності укладеного між сторонами правочину є вірним, та позивачем у апеляційній скарзі не спростований.

Крім того, колегія суддів також вважає вірним висновок районного суду щодо недоведеності позивачем того, що спірний автомобіль на даний час перебуває у володінні відповідача, та відповідно відмову у задоволенні позовних вимог щодо його витребування.

Згідно статей 13, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вірно встановлено місцевим судом, матеріали справи не містять достовірних та переконливих доказів того, що автомобіль на даний час перебуває у володінні відповідача.

Так, зокрема колегія суддів приймає до уваги, що згідно доказів, наданих позивачем, а саме: листа Старшого слідчого СВ ВП №2 Полтавського ВПР ГУНП в Полтавській області від 21.09.2018 року вбачається, що в ході проведення досудового розслідування за заявою ОСОБА_1 щодо шахрайського заволодіння автомобілем ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 (попередній номерний знак НОМЕР_1 ) встановлено, що у 2017 році зазначений автомобіль був вилучений Диканським ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області.

Доказів того, де на даний час перебуває спірний автомобіль матеріали справи не містять.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту користування відповідачем автомобілем ЗИЛ 131 д.н.з. НОМЕР_2 (попередній номерний знак НОМЕР_1 ) на момент розгляду справи у суді, а отже позовні вимоги щодо витребування зазначеного майна є безпідставними..

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.В. Чумак