Провадження № 2/522/454/23
Приморський районний суду м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С. розглянув в письмову провадженні (без виклику сторін) заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення судових витрат.
Рішенням суду від 06.09.2023 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання частки квартири особистою приватною власністю.

13.09.2023 представник відповідача - адвокат Д.В. подав заяву (відправлено поштою 08.09.2023) про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, понесених на отримання правової допомоги в розмірі 11 600 грн.

13.09.2023 представник позивача подав заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Просить відмовити у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу, оскільки на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі з відповідачем. Він аліменти не платить, а позивач не працює. Розмір заявлених витрат не відповідає обсягу виконаних робіт адвокатом, оскільки ним включено до витрат перебування в судовому засіданні 23.11.2023. Однак в цей день судове засідання не відбулось, а очікування на судове засідання не входить до витрат. Адвокат надав правничу допомогу за договором, а має надаватись правова допомога. адвокат до закінчення розгляду справи не зробив заяву про розподіл судових витрат.

18.09.2023 заяву прийнято до розгляду (без виклику сторін).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд виходив з наступного.

03.08.2021 між адвокатом Вуж Д.В. та Рамдон Абдулбасет (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №б/н. Строк дії договору до 03.08.2022 (п. 7.1 Договору), продовжено до 31.12.2023 Додатковою угодою від 07.07.2022 до Договору №б/н про надання правової допомоги від 03.08.2021 (п.1 Додаткової угоди).

Виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво та надання інших видів правничої (правової) допомоги Клієнту (п. 1.1 Договору).

Обсяг повноважень адвоката передбачений п. 1.2 Договору.

Представництво інтересів ОСОБА_3 в суді здійснював адвокатВуж Д.В. на підставі ордеру серія ВН № 1161395 від 15.07.2022.

Сторони погодили виплату гонорару (винагороди) за надання адвокатом професійної правничої (правової) допомоги у розмірі та строки, погоджені Сторонами окремо в кожному випадку при узгодженні клієнтом надання того чи іншого виду правової допомоги в залежності від обставин справи (п.4.1 Договору).

Сторони погодили, що в гонорар адвоката входить відшкодування наступних фактичних витрат адвоката, пов`язаних з виконанням доручення, а саме: транспортні витрати, оплата копіювальних, друкарських та інших технічних робіт, витрати на мобільний зв`язок, витрати на поштовий зв`язок.

Інші фактичні витрати адвоката не входять до розміру гонорару і підлягають окремому відшкодуванню шляхом їх стовідсоткового авансування клієнтом. Клієнт вправі вимагати подання адвокатом документів, що підтверджують розмір цих витрат та їх зв`язок з цим договором (п.4.2 Договору).

Виплата гонорару (винагороди) та оплати фактичних витрат для виконання Договору здійснюється в готівковому або безготівковому порядку відповідно до чинного законодавства України (п.4.3 Договору).

За запитом клієнта адвокат здійснює підготовку звіту про виконання Договору, в якому зазначається перелік виконаних адвокатом за дорученням клієнта дій, перелік підготовлених адвокатом процесуальних документів та інших документів правового характеру, заяв, скарг, клопотань, запитів, перелік наданих адвокатом консультацій, інформації, роз`яснень з правових питань та всіх виконаних адвокатом дій, вчинених для забезпечення надання професійної правничої (правової) допомоги згідно з Договором (п.4.4 Договору).

Сторони погодили, що акти виконаних робіт (наданих послуг) за цим Договором не складаються (п.4.5 Договору).

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), необхідних для надання професійної правничої (правової) допомоги виконавцем надано, а клієнтом прийнято наступну правничу (правову) допомогу:

- направлення заяви про ознайомлення з матеріали справи №522/23502/21 та ознайомлення з відповідними матеріалами справи. Дата 01.07.2022. Вартість 1 000 грн.

- консультація клієнта щодо: умов співробітництва, обумовлення клієнтом обставин справи, попереднє обговорення правової позиції у справі, надання консультацій та роз`яснень клієнту стосовно справи, ознайомлення адвокатом з копіями документів, наданими клієнтом, оцінка доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Дата 07.07.2022. Вартість 700 грн.

- підготовка заяви про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву про визнання договору купівлі - продажу частково недійсним, визнання права власності та відзиву на позовну заяву у справі №522/23502/21 з додатками до нього, направлення копії відзиву з додатками сторонам. Дата 14.07.2022-15.07.2022. Вартість 2 000 грн.

- участь у судових засіданнях у справі №522/23502/21. Дата 15.09.2022; 23.11.2022; 05.04.2023; 20.06.2023; 06.09.2023. Вартість 5 000 грн. (за кожне суд. засідання 1000 грн.).

- очікування на судовий розгляд справи №522/23502/21. Дата 02.02.2023. Вартість 500 грн.

- підготовка відзиву на Заяву про зміну предмету позову (в порядку ч.3 статті 49 ЦПК України) від 07.11.2022 №522/23502/21, додатків до нього, направлення копії відзиву з додатками сторонам. Дата 18.11.2022. Вартість 2 000 грн.

- складення заяви про розрахунок розміру витрат на професійну правничу (правову) допомогу у справі №522/23502/21. Дата 08.09.2023. Вартість 400 грн.

Всього 11 600 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/14598/20).

Як вбачається з Договору про надання правої допомоги № б/н від 03.08.2021 він містить посилання на оплату клієнтом кожного конкретного випадку узгодженої наданої правової допомоги.

На підтвердження оплати своїх послуг, адвокат відповідача надає прибуткові касові ордери до договору про надання правової допомоги №б/н від 03.08.2021: № 63 на 3 700 грн. від 07.07.2022; № 110 на 4 000 грн. від 23.11.2022; № 168 на 3 900 грн. від 07.09.2023.

Адвокат позивача просить відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, посилаючись на: на самостійне утримання двох неповнолітніх дітей, несплату відповідачем аліментів, а позивач не працює та не може сплачувати витрати на адвоката відповідача; розмір витрат не відповідає дійсному обсягу виконаної роботи 23.11.2022; укладений між сторонами договір та додаткова угода не відповідають вимогам законодавства, оскільки законодавством про адвокатуру передбачено надання правничої, а не правової допомоги; сторона відповідача не заявляла до закінчення розгляду справи про розподіл витрат на правничу допомогу і не надала документів на підтвердження цих витрат.

Суд нагадує, що він може з власної ініціативи (або за наявності заперечення сторони) зменшити розмір судових витрат чи відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.4 статті 137 та ч. 3-5, 9 статті 141 ЦПК України.

Особа вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Покладені на другу сторону судові витрати повинні бути співмірними.

Разом з тим, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.04.2021 у справі № 488/1363/17 та від 26.01.2022 у справі № 127/1415/20.

Суд зазначає, що представник відповідача у відзиві від 18.11.2022 на заяву про зміну предмету позову зазначив, що відповідач планує понести витрати у зв`язку із розглядом цієї справи у вигляді витрат на професійну правничу (правову) допомогу. Усну заяву про подання доказів понесення витрат на правову допомогу напротязі 5 днів після закінчення розгляду справи, робив адвокат відповідача в судових дебатах.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Докази понесення витрат подані адвокатом відповідача протягом п`яти днів (08.09.2023) після ухвалення 06.09.2023 рішення у справі, а представник відповідача до закінчення судових дебатів у справі зробив про це відповідну заяву. Отже, підстави для відмови у стягнення судових витрат з цих причин відсутні.

Щодо невідповідності назви укладеного між адвокатом та відповідачем Договору про надання правової допомоги №б/н від 03.08.2021, суд зазначає, що зміни в законодавство щодо використання терміну «правнича допомога» замість «правова допомога», внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення доступу до безоплатної правничої допомоги» №3022-ІХ від 10.04.2023, який набрав чинності 03.08.2023. Відтак використання у назві договору та інших документах, які створені до 03.08.2023 терміну «правова допомога» не є порушенням вимог законодавства та не нівелюють виду наданих послуг.

Судове засідання 23.11.2022, участь в якому оцінено адвокатом відповідача в 500 грн., не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Враховуючи заперечення представника позивача, виходячи з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вказані витрати є необрунтованими, тому не підлягають стягненню.

Щодо заперечень адвоката позивача відносно стягнення витрат на очікування судових засідань, тосуд зауважує, що час витрачений адвокатом для прибуття до суду та очікування початку засідання має оплачуватись, а такі витрати сторони відносяться до судових витрат (постанова Верховного суду у справі № 641/7612/16-ц від 01.12.2021)

Крім того, майновий стан особи, може враховуватися під час визначення суми судових витрат, які сторона має сплатити чи під час вирішення питання про звільнення сторони від сплати судових витрат. Однак з таким клопотанням позивач до суду не зверталась. Отже, підстави для її звільнення від сплати судових витрат відсутні.

Заперечень щодо інших видів наданої правничої допомоги, адвокат позивач не надала.

За таких обставин, суд враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 11 100 грн. (1 000 + 700 + 2 000 + 4 500 + 500 + 2 000 + 400)

Керуючись статтею 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Рамдон Абдулбасет - Вужа Дмитра Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення в частині стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати понесені на правову допомогу в розмірі 11 100 гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 30.01.2024.

Суддя Ярема Х.С.