Справа № 489/4373/23
Провадження №2/489/161/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив.

Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.08.2015 у розмірі 30423 грн. 29 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до зазначеного договору, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 11.06.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 30423,29 грн., з яких: 24764,09 грн. заборгованість за кредитом; 5659,20 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 11.08.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та встановлено ліміт кредитних коштів, якими останній міг розпоряджатися на власний розсуд з подальшим погашенням заборгованості. Кредитну картку відповідачем активовано 06.10.2019, з цього часу протягом двох років ОСОБА_1 постійно користувався кредитними коштами та в установленому порядку сплачував тіло кредиту та нараховані відсотки. До 20.11.2021 ОСОБА_1 належним чином виконував взяті на себе зобов`язання. 28 листопада 2021 року приблизно о 00-45 год. біля магазину № 100, який розташований по АДРЕСА_1 , група невідомих осіб з застосуванням насилля, заволоділа майном ОСОБА_1 , зокрема, зарплатною та кредитними банківськими картками. Внаслідок застосованого насилля, ОСОБА_1 деякий час був непритомний. Після надання відповідачу медичної допомоги, останній був доставлений до відділку поліції, де надавав пояснення з приводу скоєння відносно нього злочину. В цей час, невстановлені особи, які заволоділи майном відповідача, через викрадений телефон, який зареєстрований в АТ КБ «Приватбанк» як фінансовий, збільшили суму кредитного ліміту, та двічі зняли грошові кошти у розмірі 12000,0 грн. та 8000,0 грн. Зранку 28.11.2021 ОСОБА_1 в телефонному режимі, звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою заблокування банківської картки. Співробітником банку підтверджено факт збільшення кредитного ліміту та зняття готівки у нічний час в розмірі 20000,00 грн. Своєчасні оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення та затримання злочинців, не вживалися. Тільки після втручання адвоката, вказаний злочин 28.12.2021 було зареєстровано у ЄРДР та порушено кримінальне провадження. На даний час слідство по справі триває, злочинці не встановлено. Борг у сумі 7895,22 грн., який ОСОБА_1 мав до скоєння 28.11.2021 відносно нього злочину, він виплатив. Збільшення кредитного ліміту працівниками банку було здійснене автоматично, без належної перевірки позичальника та у нічний час, що в свою чергу свідчить про умисне або необережне сприяння збільшенню розміру збитків, завданих банківській установі працівниками банку.

Ухвалою суду від 07.08.2023, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

При подачі позовної заяви позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Від представника відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє і дотепер.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 Цивільного процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 520/7367/17 зазначено, що зупинення провадження у справі це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Вирішуючи питання необхідності зупинення провадження у даній справі, суд також виходить з того, що у ст. 251 ЦПК України передбачено імперативний обов`язок суду зупинити провадження у справі за наявності для того підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 24.02.2021 № 165/2022 «Про мобілізацію».

Ні відповідачем, ані представником відповідача не долучено до матеріалів справи довідку про проходження військової служби та в якій саме військовій частині станом на час подання заяви.

У військовому квитку, який долучено до заяви про зупинення провадження у справі, на а.с. 22 міститься відмітка, яка є нечитабельною, а тому суд позбавлений можливості перевірити, факт проходження військової служби у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань на теперішній час.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Враховуючі наявність відзиву на позовну заяву, належність повідомлення сторін про розгляд справи, суд вважає за можлива з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

11 серпня 2015 року ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua та взяв на себе зобов`язання виконувати умови Договору.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві.

Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок та відповідач отримав кредит - картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому відповідач погодився, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до укладеного договору, відкрито рахунок та надано ОСОБА_1 кредитну картку, «Універсальна» за № НОМЕР_2 з терміном дії до 12/25.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 встановлювався кредитний ліміт 02.12.2019 у розмірі 16000,00 грн., 28.11.2021 збільшено до 38000,00 грн., а 08.02.2022 зменшено до 0,00 грн.

З виписки, наданої Банком по рахунку клієнта вбачається що з 06 жовтня 2019 року відповідач користувався кредитною карткою. 28 листопада 2021 року було знято готівку в банкоматі у розмірі 12000,00 грн. та 8000,00 грн., а також поповнено мобільний телефон на суму 103,02 грн. Залишок після операції 16326,24 грн.

Відповідач ОСОБА_1 наполягає на тому, що кредитні кошти в розмірі 20000,00 грн. ним отримано не було та будь-яким іншим особам не перераховувались. Невідомі особи, з застосуванням насилля, заволоділи його майном зокрема, зарплатною та кредитними банківськими картками, після чого збільшивши кредитний ліміт, зняли грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.

Представник відповідача зазначає, що своєчасні оперативно-розшукові заходи, спрямовані на встановлення та затримання злочинців, не вживалися. Тільки після втручання адвоката, вказаний злочин 28.12.2021 було зареєстровано у ЄРДР та порушено кримінальне провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 від 15.12.2021, останній звернувся до начальника Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській обл.. з вказаною заявою про внесення відомостей до ЄРДР про скоєння відносно нього 28.11.2021 злочин, передбачений ч.ч. 2,3 ст. 186 КК України.

16 грудня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Денисов С.В., звернувся до начальника Центрального відділу поліції ГУНП в Миколаївській обл. з заявою про порушення кримінального провадження про скоєння невідомими особами відносно ОСОБА_1 28.11.2021 правопорушення, передбаченого ч.ч. 2,3 ст. 186 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, вбачається, що слідчим відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській обл. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення № 0001779, а саме: 28.12.2021 до ЧЧ відділення поліції № 1 Миколаївського РУП надійшла заява ОСОБА_1 про те, що 27.11.2021 близько 23.00 годині, невстановлена група осіб перебуваючи біля зупинки «Соборна» по пр. Центральному в м. Миколаєві шляхом вільного доступу здійснила крадіжку грошових коштів. Сума збитків встановлюється.

Постановою відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській обл. від 03.10.2023, визнано ОСОБА_2 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001779 від 28.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

До матеріалів відзиву долучено заяву ОСОБА_1 з якої вбачається, що останній повідомив про вчинення відносно нього кримінальне правопорушення та просив повернути необґрунтовано стягнуті грошові кошти або здійснити взаємозалік по раніше отриманому кредиту.

З виписки наданої Банком по рахунку клієнта вбачається, що відповідачем, після 28.11.2021 вносилися грошові кошти на картковий рахунок, а саме: 07.12.2021 у розмірі 2000,00 грн.; 06.01.2022 у розмірі 2000,00 грн.; 10.02.2022 у розмірі 2015,00 грн.; 16.05.2022 у розмірі 2000,00 грн.

За правилами статей 526, 530, 610ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості та довідки про зміну кредитного ліміту і видані відповідачу кредитні картки є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За загальним правилом зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22).

У постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Судом встановлено, що 28 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України та викрадено, зокрема, кредитну картку, особовий рахунок якого відкритий в АТ КБ «Приватбанк», з якої знято готівку у розмірі 20000,00 грн.

З виписки по картковому рахунку та паспорту споживчого кредиту, вбачається, що 29 листопада 2021 року банком на ім`я ОСОБА_1 видано нову кредитну картку «Універсальна», на яку останній, розуміючи, що має заборгованість у загальному розмірі 8006,24 грн., вносив грошові кошти на погашення заборгованості у загальному розмірі 8015,00 грн..

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які безспірно доводять, що відповідач, як користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті банківських карток або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, враховуючи недоведеність вини ОСОБА_1 , як підстави цивільно-правової відповідальності. В той же час, враховуючи, що з наявних в матеріалах справи доказах, зокрема з виписки по картковим рахункам відповідача вбачається, що останній користувався кредитними коштами банку, та станом на 28.11.2021 року, тобто до заволодіння його банківськими картками, мав заборгованість за кредитом у розмірі 8006,24 грн., а також систематично погашав борг.

Суд, урахувавши зазначені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, виходить з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Нарахування процентів має похідний характер та здійснювалося на тіло кредиту, який, як встановлено вище ОСОБА_1 не отримувався.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Верховного Суду від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 30423,29 грн. є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено «14» лютого 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева