ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1498/24 Справа № 175/2917/23 Суддя у 1-й інстанції - Журавель Т. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Міністерство оборони України про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою посилаючись на те, що його син ОСОБА_3 починаючи з 14 травня 2022 року проходив військову службу у складі Збройних Сил України та 17 вересня 2022 року захищаючи Батьківщину на території Донецької області, загинув.

У зв`язку з цим, він звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідними документами щодо виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця. Однак отримав відмову, в якій територіальним центром було повідомлено, що у зв`язку із розходженням в написанні ім`я батька в документах та по батькові його сина ОСОБА_3 , йому необхідно надати рішення суду про встановлення факту родинних відносин.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду мотивовано тим, що заявником доведено належними та допустимими доказами факт родинних відносин з померлим, а саме те, що ОСОБА_1 є батьком загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Не погодившись з таким рішенням суду, Міністерство оборони Українизвернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просили скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини даної справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а зроблені висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Вказує, що справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки встановлення судом юридичного факту прямо пов`язане з подальшим вирішенням спору про право заявника на отримання грошової допомоги, у зв`язку за смертю свого сина, що суперечить положенням частини четвертої статті 315 ЦПК України. Зазначає, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 11 жовтня 1980 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис №94, батьком якого записаний « ОСОБА_4 », матір`ю ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батьком ОСОБА_3 зазначений « ОСОБА_1 », матір`ю ОСОБА_5 .

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №06/2022 «Про загальну мобілізацію», наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14 травня 2022 року №134, солдата ОСОБА_3 зараховано до військової частини НОМЕР_2 з 15 травня 2022 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 22 вересня 2022 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис про смерть №106.

Як вбачається зі сповіщення про смерть надісланого Дніпровським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки від 19 вересня 2022 року №3627, ОСОБА_3 загинув у бою за нашу Батьківщину ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дане повідомлення є документом для клопотання про призначення пенсії (допомоги) та надання пільг, встановлених законодавством України.

З метою отримання одноразової соціальної допомоги, у зв`язку із смертю свого сина, заявник звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з відповідними документами.

Листом начальника Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №1312 від 18 березня 2023 року повідомлено, що при перевірці наданих документів та визначенні кола осіб, які звернулися за одержанням одноразової грошової допомоги, за даними в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян було виявлено, що в актовому записі №94 від 11 жовтня 1980 року, батьком загиблого записаний ОСОБА_1 . Також в свідоцтві про смерть загиблого по батькові зазначено « ОСОБА_6 ». Проте при опрацюванні документів батька загиблого, було встановлено, що в паспорті НОМЕР_4 , його ім`я зазначено « ОСОБА_6 ».

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Положеннями статті 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов : факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

При цьому слід звернути увагу, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Аналіз наведених више норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту родинних відносин між фізичними особами, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив на підставі досліджених у судовому засіданні документів, які є належними та допустимими доказами, що ОСОБА_1 є батьком загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Разом з цим, покази свідків, допитаних в суді першої інстанції, а саме ОСОБА_7 - колишня дружина загиблого ОСОБА_3 , ОСОБА_8 - рідний брат загиблого, які підтвердили, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , що узгоджуються з встановленими обставинами справи та дослідженими під час розгляду справи доказами, а тому можуть бути покладені в основу судового рішення.

Встановлення факту родинних відносин, має для заявника юридичне значення та надасть йому право на звернення із відповідною заявою до компетентних органів про отриманням одноразової грошової допомоги після загибелі сина.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції враховуючи наведені норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи у сукупності з проаналізованими та наданими доказами, які мають суттєве значення для її вирішення, з урахуванням належної оцінки доказів, дійшов до правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту родинних відносин, оскільки саме на суд цивільної юрисдикції покладено обов`язок розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами наявний спір про право, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розгляд заяви у порядку окремого провадження, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення родинних відносин між фізичними особами в порядку цивільного судочинства та розгляду вказаної категорії справ в порядку окремого провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказана справа не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки предметом та можливими правовими наслідками розгляду вказаної справи є публічно-правовим спором та підлягає розгляду в адміністративному судочинстві, є безпідставними, оскільки між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги й відповідач не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2023 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна