Справа № 395/1253/23 Провадження № 2/395/26/2024

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2024 року м. Новомиргород
Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Забуранного Р.А.,
при секретарі Таран С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів.
У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь три проценти річних за період з 07.10.2020 року по 07.10.2023 року, а саме 6081,00 грн. (шість тисяч вісімдесят одна гривня), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 гривень та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 гривень.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу без їхньої участі, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у даній справі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується відповідними оголошеннями, розміщеними на офіційному сайті суду від 13.10.2023 року, від 01.11.2023 року, від 22.11.2023 року, від 07.12.2023 року, від 19.12.2023 року, 10.01.2024 року, про причини неявки не повідомила.
Отже, за вищевказаних обставин у відповідності до ст. 130 ЦПК України ОСОБА_2 про час та місце розгляду у справі повідомлена належним чином.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України: суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності сторін та зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2021 року у справі № 712/11750/18, встановлено, що 25.10.2017 року ОСОБА_3 підписав розписку, відповідно до якої отримав від позивача суму коштів в розмірі 7380 дол. США, що стверджується підписом свідка ОСОБА_7 .

При цьому із змісту вказаної розписки вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язувався повернути зазначену вище суму боргу 25 лютого 2018 року.

Однак, відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 25.11.2017 року) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, про що 25.11.2017 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Черкаській області складено відповідний актовий запис за № 3058.

Судом встановлено, що позивач є кредитором померлого ОСОБА_3 обов`язки якого повинні виконати спадкоємці, у тому числі і ОСОБА_2 .

Вказаним рішенням суду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 третя особа: ОСОБА_8 про визнання права власності задоволено. Зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 за рахунок спадкового майна, одержаного від спадкодавця ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 51770,70 грн.

Рішення набрало законної сили 29.04.2021 року.

Відповідно до інформації про виконавче провадження від 07.10.2023 року, виконавче провадження № 6547420 з виконання виконавчого листа від 29.04.2021 року № 712/11750/18, виданого Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області відкрито постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 18.05.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першоюстатті 1049ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За приписами частини третьої статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно довимог частинипершої тадругої статті 625ЦК України боржник незвільняється відвідповідальності занеможливість виконанняним грошовогозобов`язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2022 року в справі № 757/42885/19 (провадження № 61-1411св21), з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що: «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

Пунктами 1, 3 частини першої статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки.

Судом встановлено, що відповідачем не повернуто позивачу стягнуті рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2018 року у справі № 712/11750/18 кошти у розмірі 51770,70 грн., таким чином позивач має право на стягнення з відповідача 3% річних від вказаної суми у розмірі 6081,00 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України.

Суд приймає наданий позивачем розрахунок 3% річних та не ставить його під сумнів, оскільки відповідачем не надано суду заперечень щодо розрахунку заборгованості та контррозрахунку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму 3% річних у розмірі 6081,00 грн.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем суду надано копію Договору про надання правничої допомоги від 25.09.2023 року, який укладено між адвокатом Бабіч Т.Г. та Бішінтєєвим В.В. Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що гонорар адвоката визначається додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 25.09.2023 року, сторони погодили, що з метою відшкодування витрат на правничу допомогу розмір гонорару за фактом складання позовної заяви щодо кожного з боржників становить 2000,00 грн. Також, надано акт приймання-передачі від 07.10.2023 року, згідно якого адвокатом Бабіч Т.Г. надано ОСОБА_1 такі види правової допомоги: вивчення документів, наданих клієнтом щодо наявності заборгованості перед клієнтом у боржника ОСОБА_2 ; збір та підготовка документів, необхідних для подання позову; складання позовної заяви.

Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України,судовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог. Іншісудові витрати,пов`язані зрозглядом справи,покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Ст. 137 ЦПК України, визначено,що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, враховуючи складність справи, те, що справа малозначна та розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням критерію розумності та реальності розміру витрат, їх необхідності, дійшов висновку, що в даній конкретній справі дійсно позивачем понесені витрати на правову допомогу, та їх розмір є співмірним із складністю справи та витраченим адвокатом часом, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000,00 грн. витрат на правову допомогу

За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст 141, 259, 263-265 Цивільно-процесуального кодекс України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , три проценти річних за період з 07.10.2020 року по 07.10.2023 року у розмірі 6081 (шість тисяч вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок витрат на правову допомогу та судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом вказаного строку не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 30 січня 2024 року.