Справа № 278/2688/18 Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

14 лютого 2024 р. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого: Коломієць О.С.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

вирішуючи відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ткачук Володимир Васильович, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в:

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 20 вересня 2016 року у розмірі 90 538,82 грн., що складається з наступного: 58 552,09 грн. заборгованість за кредитом; 27 199,17 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 4 287,56 грн. штраф (процентна складова) та судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішення суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 через свого представника 05 лютого 2024 року подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким справу направити до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Крім того, представник скаржника заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись, як на підставу пропуску такого, на неотримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення та ознайомлення із матеріалами справи тільки 11.01.2024 року. Окрім того, вказує, що ні ОСОБА_1 , ні уповноважена особа не розписувалися в одержанні ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та рішення суду, але якимось чином на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень стоїть відмітка про отримання наведених документів особисто ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку, суд вважає, що необхідно відмовити у прийнятті апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Порядок і строки подання апеляційної скарги визначено положеннями частин першої-третьої статті 354 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі подання апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення, строк на апеляційне оскарження може бути поновлений виключно за наявності однієї з двох умов, а саме: 1) якщо заявник не був повідомлений про розгляд справи або не залучений до участі у ній, за умови, що суд ухвалив рішення про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) строк на апеляційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У наведеній правовій ситуації з метою вирішення процесуального питання допуску до апеляційного оскарження судових рішень суд апеляційної інстанції враховує, оцінює та перевіряє наведені заявником виняткові обставини, які зумовили надзвичайно тривалий пропуск строку звернення із апеляційною скаргою, тобто ті обставини, які визначені виключно у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ознайомившись із матеріалами справи апеляційний суд приходить до висновку, що наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження доводи не є належними та такими, що доводять наявність виняткових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження у цій справі.

Відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, які містяться у матеріалах справи, копії процесуальних документів (копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви, копія рішення суду) були належно отримані скаржником (а.с.49,54).

Положеннями пунктів 99-1, 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, передбачено, що оператор поштового зв`язку перед тим, як вручити рекомендоване відправлення, встановлює особу одержувача та її повноваження отримувати поштові відправлення, яка в разі підтвердження її повноважень ставить підпис на рекомендованому повідомленні, зазначає дату отримання цього відправлення.

Доказів того, що поштові відправлення не були вручені ОСОБА_1 або вручені неуповноваженій особі, скаржник не надав.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржник не спростував обставин того, що він був повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу на те, що станом на дату подання апеляційної скарги ОСОБА_1 зареєстрований за адресою, на яку у 2018 році направлялася процесуальні документи судом першої інстанції, та яка зазначається ним особисто у поданій апеляційній скарзі.

З огляду на те, що із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся більше ніж через 5 років після ухвалення оскаржуваного судового рішення, за умови недоведення ним виключних обставин, визначених у частині другій статті 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження потрібно відмовити.

Безпідставне поновлення процесуального строку, пропущеного у зв`язку зі спливом тривалого періоду та за відсутності підстав, які можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

У §§ 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Russia», заява № 52854/99, §§ 51 і 52, ECHR 2003-Х). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, § 41, від 03 квітня 2008 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Право на апеляційне оскарження судових рішень з пропуском строку у понад рік не є безумовним та можлива реалізація скаржником такого права у виняткових випадках, передбачених у частині другій статті 358 ЦПК України, які підлягають доведенню скаржником. Виключно у разі доведеності таких обставин суд вправі робити висновок про підставність відкриття апеляційного провадження з оскарження судових рішень зі спливом річного строку. В усіх інших випадках, зокрема і у разі неотримання скаржником копії оскаржуваного судового рішення за обставин, що скаржник був повідомлений про розгляд справи, не може бути підставою для поновлення скаржнику такого процесуального строку на оскарження рішення суду у апеляційному порядку.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано після спливу одного року, а точніше більше як через п`ять років з дня ухвалення рішення судом першої інстанції, скаржник не довів винятків щодо права апеляційного оскарження судових рішень з пропуском строку понад рік, що передбачені у частині другій статті 358 ЦПК України, та відсутні підстави вважати, що скаржник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги, у передбачений законодавством строк, у відкритті апеляційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Ткачук Володимир Васильович, на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її постановлення.

Головуючий Судді