19 січня 2024 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участі секретаря судового засідання Коваль Г.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
Таким чином, ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням строків повернення отриманої відповідно до умов Договору позики від 09.03.2023р.. позики в розмірі 36 500,00грн. додатково повинен сплатити на користь Товариства: -з урахуванням пункту 5.3 розділу 5 Договору позики від 09.03.2023р. відсотки в розмірі 1 416,00грн.; відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3 проценти річних від простроченої суми в сумі 117,00грн. Враховуючи вище викладене, ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» зазначає, що станом на 13.11.2023р. загальний розмір заборгованості гр. ОСОБА_1 перед Товариством складає 38 033,00грн.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 06.12.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно наданої на адресу суду заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглянути справу за його відсутності, позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст. 223 ЦПК України та ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 березня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики.
Відповідно до умов укладеного Договору та вимог ст. 1046 Цивільного кодексу України ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» було надано ОСОБА_1 як працівнику Товариства позику в розмірі 36 500,00грн.
Факт отримання ОСОБА_1 як працівником Товариства позики відповідно до умов укладеного Договору документально підтверджується видатковим касовим ордером за № 10 від 09.03.2023р.
При цьому гр. ОСОБА_1 як Позичальник зобов`язувався здійснити повернення отриманої позики на адресу Товариства в чітко обумовлені Договором строки.
Відповідно до умов п. 4.1 Договору позики від 09.03.2023р. було визначено, що строк позики визначається з моменту передачі Позичальнику грошових коштів в розмірі, визначеному в п. 2.1 цього Договору, та діє до 31 грудня 2023 року за умови перебування Позичальником в трудових відносинах Позикодавцем.
Згідно з п. 5.1 Договору позики від 09.03.2023р. Сторони за Договором за спільною домовленістю визначили наступний порядок повернення Позичальником на адресу Позикодавця отриманої позики, а саме: сторони домовилися, що сума позики повертається Позичальником щомісячно до 11 числа поточного місяця рівними частинами в розмірі 3 650,00грн. (три тисячі шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок).
Сторони за Договором дійшли до спільної домовленості про те, що Позичальник буде здійснювати повернення на адресу Позикодавця отриманої позики, починаючи з березня 2023 року. в період з березня 2023 року по жовтень 2023 року ОСОБА_1 як Позичальником не здійснювалося повернення на адресу ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК», отриманої відповідно до умов Договору позики від 09.03.2023р., в порядку та строки, визначені Сторонами за Договором позики від 09.03.2023р.
Пунктом 5.4. Договору позики від 09.03.2023р. передбачено, що у випадку припинення Позичальником з власної ініціативи трудових відносин з Позикодавцем, він зобов`язаний протягом 5 місяців з моменту припинення трудових відносин здійснити погашення заборгованості за цим Договором в повному обсязі шляхом внесення готівкових коштів в касу Позикодавця та/або шляхом перерахування грошових коштів на поточний розрахунковий рахунок Позикодавця
Відповідно до наказу від 05.05.2023р. за № 05-01К ОСОБА_1 було звільнено з посади головного інженера на ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» за угодою сторін відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України.
Пунктом 5.3 розділу 5 Договору позики від 09.03.2023р. визначено, що «У випадку не дотримання Позичальником графіку повернення отриманої позики на адресу Позикодавця, визначеного умовами п. 5.1. даного Договору, Позичальник виплачує відсотки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що залишилася до сплати до моменту її повного погашення».
Оскільки гр. ОСОБА_1 в порушення умов Договору позики від 09.03.2023р. допущено прострочення в частині своєчасного повернення отриманої відповідно до умов Договору позики від 09.03.2023р., позики в розмірі 36 500,00грн., ОСОБА_1 станом на 13.11.2023р. з урахуванням пункту 5.3 розділу 5 Договору позики від 09.03.2023р. повинен сплатити на користь ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» відсотки в розмірі 1 416,00грн. детальний розрахунок наведено в додатку до позовної заяви в Розрахунку заборгованості (копія додається).
Таким чином, ОСОБА_1 у зв`язку із порушенням строків повернення отриманої відповідно до умов Договору позики від 09.03.2023р.. позики в розмірі 36 500,00грн. додатково повинен сплатити на користь Товариства: -з урахуванням пункту 5.3 розділу 5 Договору позики від 09.03.2023р. відсотки в розмірі 1 416,00грн.; відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3 проценти річних від простроченої суми в сумі 117,00грн. Враховуючи вище викладене, ТОВ «ПРОГРЕС ЛОГІСТИК» зазначає, що станом на 13.11.2023р. загальний розмір заборгованості гр. ОСОБА_1 перед Товариством складає 38 033,00грн.
Відповідно до статті 1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст.1049ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно до вимогами статті 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вимог статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 3 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів.
Відповідно до вимог ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При викладених обставинах, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
В зв`язку з задоволенням основної вимоги, на підставі ст. 141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судового збору з відповідача, який позивачем сплачено при подачі позову.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.
Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 03.10.2023 року, додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 03.10.2023 року.
Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу відповідачем до суду не подавалося.
Таким чином, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять докази понесення позивачем на правничу допомогу адвоката витрат в розмірі 5000,00 грн., а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача..
Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 611, 1046-1050 ЦК України, ст. ст.ст.12,49,77,78,81,141,259, 263-268, 280-283 ЦПК України,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 19.01.2024 року, та датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суддя Ю.В. Апаллонова