КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/6465/22
Провадження № 2/552/37/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2024 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Миронець Мельничук О.К.

секретаря судових засідань Кумир О.О., представника позивача Сакун А.С., відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 11406,65 грн., посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг, які надаються позивачем за адресою АДРЕСА_1 . В зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не вносить плату за надані послуги утворилась заборгованість у зазначеному розмірі. Просять стягнути суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави Миронець О.К. від 07.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

31.10.2022 року від відповідача надійшов відзив ОСОБА_1 , на позовну заяву про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В даному відзиві відповідач вказує, що з доводами викладеними в позовній заяві він не погоджуються та вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

За весь час, за який відбувалося нарахування згідно «розрахунку заборгованості», що є додатком до позову, він отримував від позивача розрахунки в паперовому вигляді, які не містили інформацію передбачену п.п.6-9 ч.3 ст.8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Таким чином, позивач впродовж всього часу, за який відбувалося нарахування згідно «розрахунку заборгованості», що є додатком до позову, порушив право відповідача на інформацію про зміст, обсяги послуги, розмір та структуру тарифу, розподіл обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку, тощо. А отже позивачем у належній формі не надано рахунки за спожиті послуги і не висувалися претензії щодо боргу, а отже неможливо стверджувати, що позивач відносно відповідача виконував договір на платній основі.

Цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання відповідача таким, що порушив права позивача на споживчу інформацію в сфері споживання послуг з теплопостачання яка повинна бути доведена позивачу як споживачу певним чином та визнання позивача таким, що порушив конституційні права позивача.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 11.11.2022 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання відповідача таким, що порушив права позивача на споживчу інформацію в сфері споживання послуг з теплопостачання яка повинна бути доведена позивачу як споживачу певним чином та визнання позивача таким, що порушив конституційні права позивача та вирішено розглядати його з первісним позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Здійснено перехід до загального позовного провадження.

10.11.2022 року від представника позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. надійшла відповідь на відзив. В якій вказувала, що не погоджується з доводами позивача, що викладені останнім були у відзиві на позовну заяву. Вказувала, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності населення м.Полтава та одночасно є виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово комунальні послуги».

Відповідно до Статуту (який є в загальному доступі на офіційному сайті підприємства «http://te. pl.ua) одним із напрямків діяльності підприємства є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року, ЗУ «Про теплопостачання», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та іншими.

Отже, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не здійснює продаж, а надає послуги споживачам, які в свою чергу зобов`язані здійснювати оплату таких послуг за встановленими тарифами.

Крім того, вказує, що 11.07.2006 між відповідачем ОСОБА_1 , та підприємством був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

23.11.2022 року від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з недоведеністю, необґрунтованістю та у зв`язку з відсутністю його порушеного права, виходячи з наступного. ОСОБА_1 , обрав, як один із способів судового захисту вчинити дію, а саме визнати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» таким, що порушило право споживача на споживчу інформацію у сфері споживання послуг з теплопостачання яка повинна бути доведена споживачу певним чином, визнати таким, що порушило право позивача, а саме право користуватися об`єктами права комунальної власності та зобов`язати ПОКВПТГ «Полтавтеплоенерго» в термін 24 години з моменту набрання чинності судового рішення відновити вільний доступ відповідача до адміністративної частини будівлі абонентської служби за адресою: м.Полтава, вул.Генерала Духова і прибрати ланцюг та табличку «вхід заборонено».

Зазначає, що відповідно до ст.8 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги. Рахунки на оплату комунальної послуги надаються споживачу на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунки можуть надаватися споживачу в електронному вигляді, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. Отже, розрахунки здійснені до норм чинного законодавства.

Щодо вимоги про зобов?язання ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в термін 24 години з моменту набрання чинності судового рішення відновити вільний доступ відвідувачів до адміністративної частини будівлі абонентської служби за адресою: м.Полтава, вул.Генерала Духова і прибрати ланцюг та табличку «вхід заборонено». Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19)на території України був встановлений карантин.

Постановою КМУ №928 від 19.08.2022 року продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19, прийом споживачів проводяться в межах відділу розрахунків населення.

Щодо стягнення моральної шкоди, зазначає, що це лише оціночне судження ОСОБА_1 , щодо завдання йому моральної шкоди, яка полягає в тому , що він відчував страждання внаслідок принизливого перешкоджання його свободі пересування по будівлі абонентської служби ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» у вигляді ланцюга з табличкою «вхід заборонено» і охоронця, однак позивачем за зустрічним позовом не надано належних та допустимих доказів, що з вини відповідача спричинена моральна шкода, відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього і її заподіянні. Отже, для захисту права має бути наявний факт порушення такого права.

24.12.2022 року від ОСОБА_1 , надійшла скарга (заперечення на відзив представника на зустрічну позовну заяву), в якій він вказував, що доводи представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» щодо згаданих нею у відзиві на зустрічну позовну заяву щодо карантинних обмежень з посиланням на постанов КМУ не забороняє відвідування споживачами адміністративних закладів (канцелярії) підприємств комунальної сфери. КМУ не має повноваження обмеження права громадян передбачені Конституцією України. Крім цього, наголошував на тому, що представник діє на підставі довіреності, яка видана та підписана гендиректорном ОСОБА_2 . До позовної заяви не додано документу, що посвідчує службове становище і повноваження ОСОБА_2 , який видав та підписав довіреність. Тобто ця виписка є недопустимим доказом, який повинен надаватися суду для підтвердження юридичної особи. У зв`язку з чим, особа позивача допустимими доказами не підтверджена юрисконсульта ОСОБА_3 представляти інтереси позивача не визначені в законному порядку.

27.12.2022 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій вказує, що ознайомившись з матеріалами справи, ним було виявлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог, встановлених ст.177 ЦПК України, а саме надано платіжне доручення №83264683 від 15.09.2022 року на суму 2481 грн., яке не мітить відомостей про те, яку саме позовну заяву сплачується судовий збір, адже позивач повинен сплатити судовий збір в межах вищевказаної справи.

В даній скарзі. Просив суд долучити до матеріалів справи акт від 15.12.2017 року про опломбування вводу гарячого водопостачання та акт від 19.09.2022 року про відновлення гарячого водопостачання . Вказує, що ці документи є доказами того, що на прикінці 2017 року він відмовився від послуг гарячого водопостачання маючи намір розірвати договір із позивачем , тому що не користувався квартирою в якості житла. Відповідно акт про відновлення гарячого водопостачання від 19.09.2022 року свідчить про його згоду приєднатися до Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії.

05.01.2023 року від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення по справі. В даному запереченні посилається на те, що побутовий споживач не можу бути споживачем теплової енергії. У відповідності до п.3 Правил №1198 споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності чи юридична особа, яка є використовує теплову енергію відповідно до договору. Тобто, власників квартир багатоквартирного будинку, якими є побутові споживачі в даному понятті не передбачено. Адреса за якою, постачальник теплової енергії нараховував борг є кв. АДРЕСА_2 . Це не є його окрема будівля і він не здійснює в цьому приміщенні підприємницьку діяльність і не використовує теплову енергію для технологічних чи господарських потреб. Крім цього, зазначає, що у споживачів, що не мають приладів до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням розрахунку середньомісячної фактичної температури теплоносії в теплових мережах теплопостачальної організації , середньомісячної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Ці показники відсутні у розрахунку наданому позивачем за первісним позовом, теплопостачання взагалі не знає, яке тепловикористовуюче обладнання в наявності у споживача, а договір між постачальником і споживачем взагалі відсутній. Договір між постачальником і споживачем взагалі відсутній і параметри вказані у ч.2 п.24 та п.25 Правил №1198 сторонами не обговорювалися та не взяті до уваги при обрахунку суми боргу. Тобто він є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення, а не споживачем теплової енергії як товару.А ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» не є виконавцем послуг з централізованого опалення з використанням внутрішньо будинкових систем опалення.

Ухвалою суду від 09.01.2023 року закрити підготовче провадження у цивільній справі за первісним позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання відповідача таким, що порушив права позивача на споживчу інформацію в сфері споживання послуг з теплопостачання яка повинна бути доведена позивачу як споживачу певним чином та визнання позивача таким, що порушив конституційні права позивача та призначено справу до судового розгляду.

24.01.2023 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , надійшла заява повідомлення щодо додаткових обставин справі. В яких він вказував, що позов від ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підписаний І.Л.Сотник, представницькі повноваження якого вочевидь оформлені довіреністю від підприємства, яку в свою чергу представляє Олексенко О.О. Як вбачається з відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру про осіб , які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності щодо ОСОБА_4 відсутня інформація про його право передоручати його повноваження представника підприємства іншим особам через довіреність за власним підписом.

Щодо відсутності ліцензії у підприємства вказує, що в позивача немає ліцензії на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з 12.06.2017 року. Підприємство не має права виконувати послуги з виробництво, транспортування та постачання теплової енергії чи продавати теплову енергію як товар.

Щодо відсутності спору, вказував, що так як він не перебуває з підприємством у договірних відносинах. Проси в суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до нього.

25.01.2023 року до суду надійшли додаткові пояснення представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сакун А.С. Зазначила, що підприємство скептично відноситься до обґрунтування ОСОБА_1 , своїх вимог з посиланням на Правила користування тепловою енергією, затвердженими постановою КМУ 03.10.2007 №1198.

Взаємовіносини між підприємством та ОСОБА_1 (споживачем) , врегульовані договором про надання послуг теплопостачання від 11.07.2006 року.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії, яка здійснює господарську діяльність з виробництва , транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затвердженим постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 централізоване постачання холодної та гарячої води послуга спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем холодного та гарячого водопостачання; централізоване опалення послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використання внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

16.03.2023 року від відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 , надійшло клопотання про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору.

Ухвалою суду від 16.03.2023, 17.03.2023 року в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвали Київського районного суду м.Полтави від 16 березня 2023 року та 17 березня 2023 року повернуті особи, яка подала апеляційні скарги.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги підприємства, просила повністю їх задовольнити. В задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , просила відмовити за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_1 , за первісним позовом в судовому засіданні наполягав на задоволені його позовних вимог за зустрічним позовом, в задоволенні позовних вимог за первісним позовом просив відмовити, з підстав, викладених у своїх скаргах та запереченнях.

Дослідивши докази у справі, заслухавши сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань від 18.05.2021 року Полтавське обласне комунальне виробничому підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" включене до реєстру, має статус юридичної особи та ідентифікаційний код юридичної особи: 03338030, основний вид економічної діяльності - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Доводи відповідача за перівісним позовом ОСОБА_1 , про те, що позов у даній справі підписаний не уповноваженою особою, оскільки довіреність на ім`я ОСОБА_5 , посвідчена неналежною особою генеральним директором Олексенко О.С., суд вважає безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань від 18.05.2021 року Полтавське обласне комунальне виробничому підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" особою, яка має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, в тому числі підписувати договори є керівник - Олексенко Олександр Сергійович, на якого покладено виконання обов`язків генерального директора за розпорядженням голови Полтавської обласної ради № 96 від 27.04.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що довіреність № 29-14/317 від 04.01.2022 року правомірно видана начальнику юридичної служби Сотник Ірині Леонідівні за підписом генерального директора ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Олексенка О.С. Відповідно, позов у даній справі пред`явлений уповноваженою особою.

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" здійснює надання послуг теплопостачання в м. Полтаві та, зокрема, надає послуги з централізованого опалення до житлового будинку (квартири), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_3 . Даний факт не оспорювався ОСОБА_1 , в процесі розгляду справи. На котрого як споживача послуг, оформлений особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом норм ст.ст.12,13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

11.07.2006 між позивачем ОСОБА_1 , та ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укладено договір про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , про, що в матеріалах справи міститься копія даного договору.

Як встановлено ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.15 ЗУ «Про теплопостачання» основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат.

Згідно ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, єрегульованими.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про ціни і ціноутворення» державнірегульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державнірегульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державнихрегульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державнерегулювання цін.

За приписами ст.13 ЗУ «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Відповідно до частин 1, 5 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Постановою НКРЕКП №2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»» підприємству для потреб населення встановлено двоставковий тариф на послугу з постачання теплової енергії.

Механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами та постачання, надання послуг з постачання теплової енергії і постачання гарячої води визначено Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженим постановою КМУ від 01.06.2011 №869.

НКРЕКП встановлює тарифи на комунальні послуги для тих суб`єктів господарювання, які підпадають під її регулювання. Для решти суб`єктів господарювання, які не регулюються НКРЕКП, тарифи на комунальні послуги встановлюються органами місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення про встановлення тарифів на комунальні послуги може прийматися лише уповноваженими органами.

За вимогами чинного законодавства України уповноважені органи зобов`язані встановлювати тарифи на комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат.

Отже, при застосуванні встановлених НКРЕКП двоставкових тарифів, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» діє згідно вимог чинного законодавства.

За змістом ч. 1 ст.901, ч. 1 ст.903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» проводить нарахування за послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) з дотриманням вимог чинного законодавства.

Таким чином, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_1 , необхідно стягнути заборгованість на загальну суму 11406,56 грн. Крім цього,відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 2481 грн.

Щодо зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне.

В своїй зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 , просив суд прийняти рішення, яким визнати відповідача таким, що порушив права позивача на споживчу інформацію в сфері споживання послуг з теплопостачання, яка повинна бути доведена позивачу, як споживачу певним чином та визнати відповідача таким, що порушив конституційне право позивача, а саме право користуватися об`єктами права комунальної власності відповідно до закону (ст.41 Конституції), право на повагу до його гідності. Ціну позову вказав 20 000 грн. Вказана сума є компенсацією в грошовому еквіваленті за нанесену, як вказує позивач за зустрічним позовом моральну шкоду.

Так, Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої короно вірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 року на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою, продовжено на всій території України, згідно постановами КМУ №392 від 20.05.2020 року, №500 від 17.06.2020 року, №641 від 22.07.2020 року, №760 від 26.08.2020 року, №956 від 13.10.2020 року, №1236 від 09.12.2020 року, №104 від 17.02.2021 року, №405 від 21.04.2021 року, №611 від 16.06.2021 року, №855 від 11.08.2021 року, №981 від 22.09.2021 року.

Згідно повідомлення ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вбачається, що на час дії карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів для запобігання розповсюдження COVID-19, прийом споживачів проводиться в межах відділу розрахунків населення. Тому конституційні права ОСОБА_1 , не були порушені, оскільки підприємство здійснювало прийом громадян з дотриманням певних обмежень, що були передбачені КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19).

Як вбачається з позовної заяви, позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 , порушує питання про стягнення з відповідача на свою користь моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Згідно положень ст.23 ЦК України та п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні.

ОСОБА_1 у позовній заяві на обґрунтування заподіяної моральної шкоди вказує про те, що завдана йому моральна шкода полягає в моральних стражданнях, які він відчував внаслідок принизливого перешкоджання його свободі пересування по будівлі абонентської служби відповідача у вигляді таблички «вхід заборонено» та охоронця.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач за зустрічним позовом повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Однак, в свою чергу ОСОБА_1 , не навів і не представив жодного доказу, які б достовірно надали змогу прийти до висновку про наявність у нього душевних та моральних переживань, що виплинуло на його фізичне здоров`я. Окрім того, матеріали позовної заяви не містять посилань на факти і обставини, що вказують на негативні зміни у житті ОСОБА_1 . Таким чином ним не доведено, що дії відповідача за зустрічним позовом призвели до його душевних чи моральних страждань.

А тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.141, 263 - 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" за первісним позовом задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований а адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (юридична адреса:вул.Комарова 2-А, м.Полтава, ) заборгованість в сумі 11406, 56 грн. та судовий збір в сумі 2481 грн., а всього 13887, 56 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (р/рахунок № НОМЕР_3 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ).

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.01.2024 року.

Суддя Миронець - Мельничук О.К.