Справа № 1
У Х В А Л А

про відмову у видачу судового наказу

16 січня 2024 року

Шишацький районний суд Полтавської області в складі судді Сиволапа Д.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шишацького районного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення на його користь з КДНВП «КВАРСИТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 527564,20 грн.

Ознайомившись з матеріалами заяви, суд вважає необхідним відмовити у видачі судового наказу, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 163 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

Відповідно до п.2 ч.2 вказаної статті в у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

В супереч даній вимозі заявником не вказано у заяві повне найменування боржника, а зазначена лише абревіатура ДК УКРОБОРОНПРОМ» КДНВП «КВАРСИТ». Повну назву боржника суду вдалось встановити лише в ході аналізу доданих до заяви документів. Також заявником у заяві не зазначені відомості про наявність чи відсутність у боржника та стягувача електронного кабінету.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Крім того суд вважає, що в даному випадку є й інші підстави для відмови у видачі судового наказу.

Так, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо:

- з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою (п.5 ч.1 ст. 165 ЦПК);

- судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ (п.6 ч.1 ст. 165 ЦПК).

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 233 КЗпП (у редакції яка діє з 19.07.2022) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Із доводі заявника та наданої ним довідки Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «КВАРСИТ» № 1-356 від 27.12.2023 вбачається, що заявник просить стягнути заборгованість із заробітної плати, яка виникла в період з квітня 2015 року по травень 2022 року.

Отже заявником суттєво пропущений визначений ст. 233 КЗпП строк звернення до суду із вимогою про стягнення заробітної плати, яка є різновидом трудового спору.

За таких обставин суд вимушений відмовити у видачі судового наказу на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК.

З матеріалів справи слідує, що 06 серпня 2018 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області був виданий судовий наказ № 233/3959/18 про стягнення з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «КВАРСИТ» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по червень 2018 року у сумі 152412,73 грн.

Тобто звернувшись до Шишацького районного суду Полтавської області із даною заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 вдруге просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з квітня 2015 року по червень 2018 року, яка вже стягнута за судовим наказом іншого суду.

За таких обставин суд вимушений відмовити у видачі судового наказу ще й на підставі п.6 ч.1 ст. 165 ЦПК.

Отже, наразі існує відразу три самостійні підстави для відмови заявнику у видачі судового наказу (пп. 1, 5-6 ч.1 ст. 165 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст. 163, 165-166, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «КВАРСИТ» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

Заяву разом з доданими до неї документами повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з такою самою заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення.

Суддя Шишацького районного суду

Полтавської області Д.С. Сиволап