Справа №443/1835/23
Провадження №2/443/57/24
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10 січня 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села П`ятничани в особі Бібрської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частинуземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року; визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частинуземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її свекруха ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року. Після смерті ОСОБА_5 спадщину за законом прийняв її чоловік ОСОБА_3 , звернувшись в Жидачівську державну нотаріальну контору із відповідною заявою, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №492/2017. Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, що він фактично успадкував після смерті своєї матері, але не встиг юридично оформити. Згідно довідки Бібрської міської ради №154 від 07.09.2023 року, ОСОБА_3 дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з ним до дня його смерті і на день смерті проживала його бабуся ОСОБА_6 та дядько ОСОБА_7 . Заповіту від ОСОБА_3 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувалося. Зазначає, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 була вона, а також їхні неповнолітні діти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона спадщину після смерті свого чоловіка не прийняла та на таку не претендує. Натомість, їхні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будучи неповнолітніми на момент смерті свого батька, вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частинах, проте юридично не оформили своїх спадкових прав.

12.09.2023 року вона як законний представник звернулася в інтересах своїх дітей до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою юридично оформлення спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки, що є спадковим майном.

За таких обставин вимушена звертатися до суду з вимогами про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.10.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.11.2023 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 27 листопада 2023 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінал або належним чином завірені копії спадкової справи №492/2017, яка заводилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15.11.2023 року завідувачем Жидачівської ДНК Матусеком В.В. надіслано копію спадкової справи №492/2017, яка заводилася після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою від 30.11.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з підстав викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задоволити повністю. Також не заперечив щодо ухвалення по справі заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву та клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд визнає неявку представника відповідача неповажною та вважає, що у відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України справу можливо слухати у відсутності відповідача (заочний розгляд), оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с.37).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , 22.05.2015 року у виконавчому комітеті Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8).

Як видно із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла свекруха позивачки ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 06.04.2016 року (а.с.11).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року (а.с.16, 38).

Судом також встановлено, що спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 був її син ОСОБА_3 , який прийняв спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Жидачівської державної нотаріальної контори, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №492/2017 (а.с.12, 29-39).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №492/2017, із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 звертався тільки син померлої ОСОБА_3 (а.с.30).

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №492/2017, ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину відносно земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року не видавалося.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6 , виданим Соколівською сільською радою від 12.03.2018 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, що він фактично успадкував після смерті своєї матері, але не встиг юридично оформити.

Згідно довідки Бібрської міської ради №154 від 07.09.2023 року, ОСОБА_3 дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 . Разом з ним до дня його смерті і на день смерті проживала його бабуся ОСОБА_6 та дядько ОСОБА_7 . Заповіту від ОСОБА_3 у виконкомі Соколівської сільської ради не посвідчувалося (а.с.14).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав, то спадкування відбулося за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 крім позивачки були також їхні неповнолітні діти ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Позивачка спадщину після смерті свого чоловіка не прийняла та на таку не претендує. Натомість, діти позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будучи неповнолітніми на момент смерті свого батька, вважаються такими, що прийняли спадщину в рівних частинах, проте юридично не оформили своїх спадкових прав, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №73352488 від 26.07.2023, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

З метою оформлення на неповнолітніх дітей права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №11/02-31 від 12.09.2023 року, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати неповнолітні діти (а.с.18).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Доказом того, що покійній ОСОБА_5 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 03.08.2023 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІ сесії ІІІ скликання Жидачівської районної ради народних депутатів від 16.06.2000 р. №194, за гр. ОСОБА_5 зареєстрований Державний акт на право власності на землю серії ІІ ЛВ №015409 від 26.02.2001 р. реєстраційний номер 191. Площа земельної ділянки 1,8374 га. (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частинуземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року.

Визнати за ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частинуземельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,8374 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015409 від 26.02.2001 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 19 січня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка