Справа № 212/9177/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого: судді - Дехта Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ в особі ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

15 листопада 2023 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогами до Виконкому Криворізької міської Ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовано тим, що позивачі між собою є рідним братом і сестрою та єдиними спадкоємцями свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіт за життя батько не склав. Після його смерті відкрилася спадщина яка складається з нерухомого майна , домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В шестимісячний строк позивачі звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №48836829, однак у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим. Тому позивачі вимушені звернутися до суду та просять визнати за ОСОБА_1 частку та за ОСОБА_2 частку, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння з господарськими спорудами, яке складається з житлового будинку А загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., літня кухня «Б»,, вбиральня «В», літній душ «Г», огорожа № 1- 2 , водоколонка I вимощення II, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Присутній в судовому засіданні представник позивачів адвокат Зарівна С.В. пред`явлені позовні вимоги підтримали, наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач виконавчий комітент Криворізької міської ради у судове засідання не з`явився надав письмове клопотання про розгляд справи за участю представника виконавчого комітету Покровської районної ради у місті Кривому Розі.

Представник виконавчого комітету Покровської районної у місті ради надала заяву про розгляд справи за їх відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства.Також просила суд витребувати договір про надання у користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року за клопотанням адвоката Зарівної С.В. витребувано докази у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Биканової Ірини Миколаївни спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду .

За клопотанням представника позивачів адвоката Зарівної С.В. від 29.01.2024 до матеріалів справи приєднано копії документів, а саме копії свідоцтв про народження та одруження ОСОБА_2 , копію договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.08.1965 року на ім`я ОСОБА_3 , копію акту про виділ в натурі земельної ділянки від 09.08.1965 року на ім`я ОСОБА_3 , копію відповіді Державного архіву Дніпропетровської області №3-2797/0/217-23 від 11.10.2023 року, копію відомостей з державного реєстру речових прав, копію відповіді архівного відділу виконкому Криворізької міської Ради №8 від 28.08.0223 року, на підтвердження обставин, викладених у позові.

Заходи забезпечення позову/доказів не застосовувались.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 71 років помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане 10 серпня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та складено відповідний актовий запис № 1397.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння з господарськими спорудами, яке складається з житлового будинку А загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., літня кухня «Б»,, вбиральня «В», літній душ «Г», огорожа № 1- 2, водоколонка I вимощення II , розташованого за адресою : АДРЕСА_1 .

Факт належності за життя ОСОБА_3 вказаного нерухомого майна підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 18 червня 1987 року виданого Міським бюро технічної інвентаризації, Будинковою книгою прописки громадян проживаючих в буд. АДРЕСА_1 від 21.06.1973 року, технічним паспортом на вказаний будинок АДРЕСА_1 від 07.07.2009 року виданих Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке Бюро технічної інвентаризації» житлового будинку А загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., літня кухня «Б», вбиральня «В», літній душ «Г», огорожа № 1- 2 , водоколонка I вимощення II, договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві приватної власності з кількість кімнат від 1 до 5 включно від 18 серпня 1965 року. акт прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Також згідно акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння що знаходиться за адресою буд. АДРЕСА_1 , виданого Виконавчим комітетом Ради депутатів трудящих Жовтневого районного м.Кривий Ріг, копію договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 18.08.1965 року на ім`я ОСОБА_3 , копію акту про виділ в натурі земельної ділянки від 09.08.1965 року на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно довідки Державного архіву Дніпропетровської області Дніпропетровської обласної державної адміністрації № З-2797/0/217-23 від 11.10.2023 року та довідки архівного відділу виконкому Криворізької міської ради №8 від 28.08.2023 року, рішення за 1965-1969 року , 1975-1987 роки про присвоєння або зміну адреси житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 немає.

Відповідно до довідки про реєстрацію в житловому будинку АДРЕСА_1 у спадковій справі №16/2010 заведену 06.02.2010 року, померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований за вказаною адресою по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про належність за життя померлому вказаного житлового будинку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним сином, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється рідною донькою, разом діти, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 не має, що підтверджується копією спадкової справи №16/2010 заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Биконовою І.М. , яка була заведена після смерті спадкодавця та витребувана судом. Як видно із спадкової справи, заповіт за життя не складався і ніхто, крім позивачів, до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини не звертався.

Постановою Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бикановою І.М. від 05.08.2023 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок через те, що згідно довідки Комунального підприємства Дніпропетровської обласної Ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 186624 від 12.04.2021 року право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстроване за померлим ОСОБА_3 .

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових (ст.ст. 15, 16 ЦК України) .

Зі змісту ч.2 ст.16ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-20цс11 від 21.05.2012р., який ухваленою за результатом розгляду заяви про перегляд судового рішення.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як слідує зі ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст.1261ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті.

Крім того, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в межах вирішення цивільно-правового спору.

Статтею ст.328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 5 ст.1268ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду в п. 23постанови від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1. умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі квартири, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бикановою І.М. від 05.08.2023 року, було відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Враховуючи те, що позовні вимоги належним чином підтверджені письмовими доказами, та ґрунтуються на законі, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ в особі ВИКОНКОМУ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на частку та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на частку, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння з господарськими спорудами, яке складається з житлового будинку А загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 32,0 кв.м., літня кухня «Б», вбиральня «В», літній душ «Г», огорожа № 1- 2, водоколонка I вимощення II, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 30 січня 2024 року.

Суддя: Р. В. Дехта