Справа № 536/1117/23
Провадження № 2/536/70/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Реки А.С.,

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його батьком, шлюб між його батьками було розірвано. На даний час він досяг повноліття та продовжує навчання у Кременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського. Термін його навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року. Зазначає, що з моменту досягнення ним повноліття батько повністю усунувся від обов`язку по його утриманню, та не сплатив аліменти, які були нараховані до досягнення ним вісімнадцятиріччя. На даний час він навчається за контрактною формою навчання, стипендію не отримує, а тому перебуває на утриманні матері. Вказує, що відповідач є працездатним, аліментних чи інших боргових зобов`язань, окрім наявної заборгованості по сплаті аліментів на його утримання, у нього немає. Він звертався до батька з проханням надати йому допомогу, але така допомога надана не була.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 червня 2023 року і до закінчення навчання.

Представник відповідача адвокат Скиба В.Б. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що посилання позивача на те, що відповідач окрім заборгованості по аліментам на утримання позивача інших аліментних чи боргових зобов`язань не має, є помилковим, так як відповідач на даний час сплачує аліменти у розмірі 1/6 частки від своїх доходів та заборгованість по аліментам на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім цього, відповідач зареєстрований та проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є пенсіонером за віком та непрацездатною особою, у зв`язку з чим потребує матеріальної та іншої допомоги. Відповідач є військовослужбовцем Збройних Сил України, учасником бойових дій. При виконанні бойового завдання отримав контузію внаслідок вибуху, у зв`язку з чим проходив курс лікування. Потребує подальшого медикаментозного лікування, також у період лікування у відповідача були виявлені інші захворювання, не пов`язані з бойовими діями, але такі, що потребують амбулаторного лікування. Також, згідно до Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень відносно відповідача на даний час виконуються чотири виконавчих провадження. У зв`язку з вищевикладеним, відповідач не може надавати позивачу таку допомогу, так як сплачує за виконавчими провадженнями заборгованість за аліментами на утримання позивача, сплачує аліменти та заборгованість за аліментами на утримання неповнолітньої доньки, має непрацездатного батька, з яким зареєстрований та разом проживає; потребує лікування у зв`язку зі станом здоров`я, пов`язаного з участю у бойових діях та з виявленими хворобами, не пов`язаними з бойовими діями. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, яке відбулося 19.12.2023 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що на даний час навчається на другому курсі на денній формі навчання вКременчуцькому національному університеті імені Михайла Остроградського в дистанційному режимі, оскільки перебуває у Чеській Республіці, куди виїхав 07 березня 2022 року. Його витрати на навчання складають 2500 гривень на місяць оплата за навчання та 500 гривень на місяць оплата інтернет-зв`язку. Він перебуває на утриманні матері, яка наразі на лікарняному, та є працевлаштованою. Він отримує соціальну допомогу у розмірі 3000 крон та 8000 крон допомоги на оплату житла. В судове засідання 25.01.2024 позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, просив подальший розгляд справи провадити за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Скиба В.Б. в судовому засіданні, яке відбулося 19.12.2023 пояснив, що відповідач на даний час сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, та потребує лікування внаслідок отриманого поранення під час захисту Батьківщини. Під час медичного обстеження у відповідача також було виявлено інші захворювання, які потребують лікування. На даний час відповідач позаштатно працевлаштований до ТЦК та отримує заробітну плату у незначному розмірі, має на утриманні непрацездатного батька. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання 25.01.2024 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Скиба В.Б. не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав в провадження суду заяву, відповідно до якої просить суд провести розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача ОСОБА_2 .

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).

ОСОБА_1 є студентом 1 курсу денного відділення Інституту електричної інженерії та інформаційних технологій Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського, навчається за контрактом. Стипендію не отримує. Термін навчання з 19.09.2022 року по 30.06.2026 року, що підтверджується довідкою Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського №306 від 24 травня 2023 року (а.с.4).

З копії договору № 22-ІТ-018 від 22 серпня 2022 року про надання освітніх послуг між Кременчуцьким національним університетом імені Михайла Остроградського та ОСОБА_5 , вартість навчання ОСОБА_1 складає 89080 грн. за весь строк навчання, з розрахунку 22270 грн. за кожен рік окремо, термін навчання 3 роки 10 місяців.

У відповідності до довідки Військової частини № НОМЕР_2 від 17 березня 2023 року, ОСОБА_2 отримав травми під час безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту Батьківщини (а.с.25).

З довідки Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 261 від 03.07.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в команді відділу Звенигородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (а.с.26).

Згідно витягу №944 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 10.08.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.52).

З копії виконавчого листа по справі №1614/1999/12 вбачається, що за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02.08.2012 з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.53-54).

Також, ОСОБА_2 має захворювання внаслідок травм, отриманих під час виконання військового обов`язку, та захворювання, не пов`язані із виконанням такого обов`язку, що підтверджується медичною документацією (а.с. 55-61).

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх сина, дочки регулюються главою 16 СК України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, канцелярського приладдя, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

При розгляді даної суд вважає за необхідне врахувати витрати, необхідні на утримання сина відповідача під час його навчання, докази про наявність яких надані позивачем.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, оскільки відповідач будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, отже є такою, що потребує матеріальної допомоги.

Проте, з урахуванням обставин, зазначених представником відповідача, а саме що ОСОБА_2 потребує лікування внаслідок хронічних захворювань та травм, отриманих під час захисту Батьківщини, має на утриманні батька особу похилого віку та неповнолітню дитину, відносно якої також має обов`язок щодо утримання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , є студентом денного відділення Інституту електричної інженерії та інформаційних технологій Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги на період навчання для оплати освітніх послуг, суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 червня 2023 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання, зважаючи на те, що ОСОБА_1 здобуває вищу освіту, навчається на денній оплатній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати таку допомогу, та виходячи з рівності обов`язку матеріальних витрат обох батьків.

Вирішуючи клопотання позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, третьою ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положення частини другою ст. 137 ЦПК України передбачають, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на професійну правничу допомогу, відповідно до положень вказаної вище статті, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу частин третьої, четвертої ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною п`ятою ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому неспівмірність витрат на правничу допомогу й передбачених законом критеріїв є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 20 травня 2020 року у справі № 154/1435/18-ц та від 17 березня 2021 року у справі № 712/1720/19.

Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

До матеріалів позову долучено угоду № 68 від 23 травня 2023 року про надання позивачу правової допомоги адвокатом Горбенко Т.В.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Горбенко Т.В.; акт здачі-прийняття виконаних робіт від 31 травня 2023 року, згідно якого виконавець адвокат Горбенко Т.В. виконала, а замовник ОСОБА_1 прийняв виконану роботу по наданню правничої допомоги щодо надання усних консультацій, ознайомлення з документами, підготовці та складанню позовної заяви. На виконання вище зазначених робіт по наданню правової допомоги було витрачено дві години, оплата складає 2000 грн.; квитанцію про оплату на суму 2000 грн.

Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги 1000 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 182, 191, 198 - 201 СК України, ст.ст. 2, 4, 5,12, 13, 76- 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 274, 279, 430 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 червня 2023 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним 23 років, за умови продовження навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , понесені в ході розгляду справи витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах оплати платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 30.01.2024.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СуддяА. С. Река