Справа №204/7064/21
Провадження №2/0203/53/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Гапоновій К.В.,

з участю:

-позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 ;

-представниці позивачки

за первісним позовом ОСОБА_2 ;

-позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 ;

-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 ;

-представника позивача

за зустрічним позовом ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітами,

у с т а н о в и в:

1. 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що у червні 2014 року помер її батько ОСОБА_6 , якому належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачка не прийняла спадщину, оскільки мешкала окремо і не знала про смерть батька. У квітні 2020 року помер дід позивачки і батько ОСОБА_6 ОСОБА_7 , якому також належала 1/4 частина зазначеної квартири. Про смерть останнього позивачка не була обізнана з тих же причин. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька та діда тривалістю два місяця (т. 1 а.с.а.с. 2 7, 36).

2. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2021 справу за підсудністю було передано до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (т. 1 а.с. 27).

3. 25 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що у червні 2014 року помер її чоловік ОСОБА_6 , якому належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачка не прийняла спадщину, оскільки також мешкала окремо і не знала про смерть чоловіка. Викладені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті чоловіка тривалістю два місяця. Ухвалою суду від 14.12.2021 зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т. 1 а.с.а.с. 46 49).

4. 14 грудня 2021 року ОСОБА_4 також звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітами. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира АДРЕСА_1 у рівних частках належала його діду ( ОСОБА_7 ), бабі ( ОСОБА_8 ), батькові ( ОСОБА_9 ) та дядькові ( ОСОБА_6 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, після смерті якого спадщину прийняли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та позивач. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько позивача, після смерті якого спадщину прийняли (але не оформили) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У жовтні 2017 року померла ОСОБА_8 , яка за життя склала заповіт на користь позивача. Після її смерті спадщину прийняв тільки позивач. У квітні 2020 року помер ОСОБА_7 , який за життя також склав заповіт на користь позивача. Після його смерті спадщину прийняв тільки позивач. 03.07.2018 позивачу було видано свідоцтво про право на частку спадщини (1/3) після смерті ОСОБА_8 19.01.2022 позивач також одержав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. У видачі свідоцтв про право на решту спадщини позивачеві було відмовлено, що стало причиною його звернення до суду з позовом (з урахуванням уточнень) про визнання за ним права власності на 1/8 частину спадкової квартири після смерті баби (за заповітом) та 11/24 частин спадкової квартири після смерті діда (за заповітом). Ухвалою суду від 29.03.2022 зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та зустрічним позовом ОСОБА_1 (т. 1 а.с.а.с. 202 212, 221 231).

5. 28 грудня 2021 року ОСОБА_4 подав до суду відзив на первісний позов, у якому зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом на спірну квартиру, отже позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені. Крім того, необізнаність про смерть спадкодавця не може бути поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (т. 1 а.с.а.с. 74 80, 101).

6. Того ж дня ОСОБА_4 подав до суду відзив на зустрічний позов, який побудував на тих же доводах, що й відзив на первісний позов (т. 1 а.с.а.с. 92 99, 101).

7. 4 лютого 2022 року ОСОБА_3 подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що перешкодою для своєчасного прийняття спадщини після смерті чоловіка стала непереборна обставина факт необізнаності про його смерть. Зустрічний позов ОСОБА_4 не може бути задоволений, оскільки саме він своєю бездіяльністю створив умови для того, аби ОСОБА_3 та її дочка не реалізували свої спадкові права (т. 1 а.с.а.с. 214 218).

8. 8 червня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічний позов ОСОБА_4 , у якому зазначила, що перешкодою для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька та діда стала непереборна обставина факт необізнаності про їх смерть. Зустрічний позов ОСОБА_4 не може бути задоволений, оскільки він є передчасним, бо до вирішення питань, поставлених у первісному позові та зустрічному позові ОСОБА_3 , розв`язання спору про визнання права власності на спадкове майно неможливе (т. 2 а.с.а.с. 114 117).

9. 20 червня 2022 року ОСОБА_4 подав до суду відповідь на відзив ОСОБА_1 , у якому зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом на спірну квартиру. При цьому він своєчасно звернувся до третьої особи із заявами про прийняття спадщини як після смерті баби, так і після смерті діда, отже підстав для відмову йому у видачі відповідних свідоцтв не було. Необізнаність про смерть спадкодавця не може бути поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (т. 2 а.с.а.с. 119 122).

10. 6 липня 2022 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 125).

11. У судовому засіданні ОСОБА_1 , її представниця підтримали первісний позов у повному обсязі, не заперечували проти зустрічного позову ОСОБА_3 , заперечували проти зустрічного позову ОСОБА_4 . Позивачка та її представниця пояснили, що у червні 2014 року помер її батько ОСОБА_6 , якому належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачка не прийняла спадщину, оскільки мешкала окремо і не знала про смерть батька. У квітні 2020 року помер дід позивачки і батько ОСОБА_6 ОСОБА_7 , якому також належала 1/4 частина зазначеної квартири. Про смерть останнього позивачка не була обізнана з тих же причин. Перешкодою для своєчасного прийняття спадщини після смерті батька та діда стала непереборна обставина факт необізнаності про їх смерть. Зустрічний позов ОСОБА_4 не може бути задоволений, оскільки він є передчасним, бо до вирішення питань, поставлених у первісному позові та зустрічному позові ОСОБА_3 , розв`язання спору про визнання права власності на спадкове майно неможливе.

12. ОСОБА_3 у суді підтримала зустрічний позов у повному обсязі, не заперечувала проти первісного позову, заперечувала проти зустрічного позову ОСОБА_4 . Позивачка пояснила, що у червні 2014 року помер її чоловік ОСОБА_6 , якому належала 1/4 частина квартири АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк позивачка не прийняла спадщину, оскільки також мешкала окремо і не знала про смерть чоловіка. Перешкодою для своєчасного прийняття спадщини після смерті чоловіка стала непереборна обставина факт необізнаності про його смерть. Зустрічний позов ОСОБА_4 не може бути задоволений, оскільки саме він своєю бездіяльністю створив умови для того, аби ОСОБА_3 та її дочка не реалізували свої спадкові права.

13. ОСОБА_4 , його представник у суді підтримали зустрічний позов у повному обсязі, заперечували проти первісного позову та зустрічного позову ОСОБА_3 . Позивач та його представник пояснили, що квартира АДРЕСА_1 у рівних частках належала діду позивача ( ОСОБА_7 ), його бабі ( ОСОБА_8 ), батькові ( ОСОБА_9 ) та дядькові ( ОСОБА_6 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, після смерті якого спадщину прийняли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та позивач. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дядько позивача, після смерті якого спадщину прийняли (але не оформили) ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У жовтні 2017 року померла ОСОБА_8 , яка за життя склала заповіт на користь позивача. Після її смерті спадщину прийняв тільки позивач. У квітні 2020 року помер ОСОБА_7 , який за життя також склав заповіт на користь позивача. Після його смерті спадщину прийняв тільки позивач. 03.07.2018 позивачу було видано свідоцтво про право на частку спадщини (1/3) після смерті ОСОБА_8 19.01.2022 позивач також одержав свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. У видачі свідоцтв про право на решту спадщини позивачеві було відмовлено. Необізнаність про смерть спадкодавця не може бути поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач своєчасно звернувся до третьої особи із заявами про прийняття спадщини як після смерті баби, так і після смерті діда, отже підстав для відмову йому у видачі відповідних свідоцтв не було.

14. Представник третьої особи до суду не з`явився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (т. 1 а.с.а.с. 59, 191).

15. Суд, заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити, з таких підстав.

16. Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 (далі спадкова квартира) у рівних частках (по 1/4) належала ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та їхнім синам ОСОБА_9 , ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 234, т. 2 а.с.а.с. 23, 40-звор.).

17. ОСОБА_3 доводиться ОСОБА_6 дружиною, а ОСОБА_1 дочкою (т. 1 а.с.а.с. 16 18, 52, 54).

18. ОСОБА_4 доводиться сином ОСОБА_9 (т. 2 а.с.а.с. 19 21).

19. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 помер (т. 1 а.с. 241).

20. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 також помер (т. 1 а.с. 14).

21. 3 березня 2016 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 52).

22. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 померла (т. 1 а.с. 243).

23. 16 січня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 37).

24. 18 квітня 2018 року ОСОБА_7 звернувся до третьої особи із заявою про відмову від прийняття обов`язкової частки у спадщині за законом після смерті дружини ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 49-звор.).

25. 3 липня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до третьої особи із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 51-звор.).

26. Того ж дня ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , за яким останній набув право власності на 1/3 частину спадкової квартири (т. 1 а.с.а.с. 195, 235).

27. 17 липня 2018 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 233-звор.).

28. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер (т. 1 а.с. 244).

29. 24 вересня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 104-звор.).

30. 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 162-звор.).

31. Того ж дня третя особа своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з порушенням строку прийняття спадщини (т. 1 а.с. 19).

32. 8 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за правом представлення (замість батька, що помер до відкриття спадщини) після смерті діда ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 129).

33. Того ж дня третя особа своєю постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з порушенням строку прийняття спадщини (т. 1 а.с. 22).

34. 20 вересня 2021 року третя особа своєю постановою відмовила ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину (у частині спадкової квартири) за законом після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з ненаданням спадкоємцем документів, що підтверджують родинні стосунки, а також наявністю іншого спадкоємця, що також претендує на спадщину (т. 1 а.с.а.с. 245 247).

35. 29 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 182-звор.).

36. Того ж дня третя особа своєю постановою відмовила ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 у зв`язку з порушенням строку прийняття спадщини (т. 1 а.с. 57).

37. 19 січня 2022 року ОСОБА_4 звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 11-звор.).

38. 19 січня 2022 року ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 , за яким останній набув право власності на 1/12 частину спадкової квартири (т. 1 а.с.а.с. 196, 198).

39. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

40. Згідно зі статтею 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

41. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК).

42. За правилами, встановленими частиною 1 статті 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

43. Статтею 1269 ЦК визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

44. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

45. За приписами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

46. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

47. Правила частини 3 статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, і ці обставини визнані судом поважними.

48. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

49. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30.01.2020 у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31.01.2020 у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19).

50. Поважними причинами пропуску строку можуть визнаватися, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

51. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями того, хто саме буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

52. Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17.03.2021 у справі №638/17145/17 (провадження №61-17764св20).

53. Викладене свідчить про те, що практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

54. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

55. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду часу від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

56. Відповідно до статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

57. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК).

58. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020

у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) суд дійшов висновку про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

59. При цьому обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

60. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у позовних заявах просять визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини, посилаючись на те, що вони пропустили цей строк з поважних причин, оскільки через особисті неприязні стосунки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 від 2000 року вони вдвох мешкали в м. Дніпрі, але за іншою адресою. Після сварки ОСОБА_6 постійно мешкав за місцем своєї реєстрації у спадковій квартирі. Ані ОСОБА_1 , ані її матір увесь цей час не підтримували жодних стосунків з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Про смерть останніх позивачки довідалися лише у червні 2021 року від ОСОБА_4 . На думку позивачок, така обставина має характер непереборної, отже є поважною.

61. Інших обставин, які б об`єктивно перешкодили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчасно прийняти спадщину після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , позовні заяви не містять.

62. Відтак, ураховуючи усталену практику Верховного Суду, суд доходить висновку про те, що позивачки не довели існування об`єктивних та непереборних перешкод на вчинення ними своєчасних дій щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а їхня необізнаність про факти смерті останніх не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

63. Такий висновок цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.03.2021 у справі №638/17145/17 (провадження №61-17764св20) та від 28.03.2022 у справі №750/2158/21 (провадження №61-753св22), відповідно до яких суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, тоді правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

64. Суд при цьому бере до уваги й тривалість пропуску позивачками строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яка у першому випадку становить понад сім років, а у другому понад десять місяців, а також зважає на те, що позивачки постійно й безперервно мешкали із спадкодавцями в одному населеному пункті, знали про їхнє місце проживання, мали з ними спільних родичів та знайомих, отже мали об`єктивну можливість спілкуватися з ними, брати участь в їхньому житті тощо.

65. Допитані судом за клопотаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідки лише підтвердили необізнаність позивачок про відкриття спадщини.

66. З огляду на це суд не знаходить достатніх підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 позовів.

67. Розв`язуючи спір у частині вимог, висунутих ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

68. Згідно зі статтею 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

69. За правилами, встановленими частиною 1 статті 1222 ЦК, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

70. Статтею 1258 ЦК визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

71. За приписами статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

72. Відповідно до статей 1268, 1270 ЦК спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначена дія повинна бути вчинена протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

73. Згідно зі статтею 1276 ЦК, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

74. Судом було встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 спадщину у вигляді 1/4 частини спадкової квартири за законом прийняли три спадкоємці першої черги: ОСОБА_7 (батько) 1/12 частка, ОСОБА_8 (мати) 1/12 частка, ОСОБА_4 (син) 1/12 частка.

75. З огляду на це частки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спадковій квартирі збільшилися до 1/3 (у кожного).

76. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 спадщину у вигляді 1/4 частини спадкової квартири за законом прийняли два спадкоємці першої черги: ОСОБА_7 (батько) 1/8 частина, ОСОБА_8 (мати) 1/8 частина.

77. З огляду на це частки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спадковій квартирі збільшилися до 11/24 (у кожного).

78. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_8 спадщину у вигляді 11/24 часток спадкової квартири за заповітом прийняв єдиний її спадкоємець ОСОБА_4 (з урахуванням відмови ОСОБА_7 від прийняття обов`язкової частки спадщини).

79. З огляду на це частка ОСОБА_4 у спадковій квартирі збільшилися до 13/24.

80. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 спадщину у вигляді 11/24 часток спадкової квартири за заповітом прийняв єдиний його спадкоємець ОСОБА_4 .

81. З огляду на це частка ОСОБА_4 у спадковій квартирі збільшилися до одиниці (100%).

82. Таким чином, ураховуючи набуття ОСОБА_4 03.07.2018 та 19.01.2022 права власності на 5/12 часток спадкової квартири після смерті ОСОБА_8 (1/3 частка) та ОСОБА_9 (1/12 частка) відповідно, заявлений ним позов про визнання права власності на решту спадкової квартири є цілком обґрунтованим.

83. Так, частка ОСОБА_8 на момент її смерті становила 11/24, отже після набуття 03.07.2018 права власності на 1/3 частину спадкової квартири ОСОБА_4 набув право претендувати на решту частки померлої 1/8.

84. Частка ОСОБА_7 на момент його смерті становила 11/24, отже ОСОБА_4 набув право претендувати на цю частку померлого в цілому як єдиний спадкоємець за заповітом.

85. За правилами, встановленими пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

86. З огляду на викладене суд вважає за необхідне задовольнити заявлений ОСОБА_4 зустрічний позов.

87. Розв`язуючи спір (у контексті заперечень ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ), суд також зважає на презумпцію дійсності правочину, згідно з якою будь-який правочин є дійсним допоки його не визнано недійсним судом (за винятком випадків нікчемності правочину).

87. Між тим, ані ОСОБА_1 (попри задеклароване у позові бажання), ані ОСОБА_3 правом на оспорення дійсності складених на користь ОСОБА_4 заповітів не скористались, що суттєво обмежило коло їхніх процесуальних можливостей.

88. Суд також критично ставиться до доводів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 не було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , тому його спадкові права дотепер не порушено. Стверджуючи це позивачки за первісним та зустрічними позовами наполягали на тому, що нотаріус лише зупинив розгляд заяви ОСОБА_4 .

89. Попри це надані третьою особою матеріали нотаріальних справ, відкритих після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , абсолютно свідчать про порушення спадкових прав ОСОБА_4 .

90. Так, видаючи останньому свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03.07.2018 лише на частину (1/3 замість 11/24) спадкової квартири, третя особа не ухвалила постанову про відмову у видачі відповідного свідоцтва на решту частки померлої 1/8.

91. Крім того, від 24.09.2020 і дотепер третя особа не вирішила питання про видачу ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на спадкову квартиру) після смерті ОСОБА_7 або відмову у такій видачі. При цьому з незрозумілих причин 20.09.2021 третя особа ухвалила постанову про відмову ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 у зв`язку з ненаданням спадкоємцем документів, що підтверджують родинні стосунки, а також наявністю іншого спадкоємця, що також претендує на спадщину. Причин ігнорування майнових претензій ОСОБА_4 як спадкоємця за заповітом зазначена постанова не містить.

92. Таку тривалу бездіяльність третьої особи суд сприймає як фактичну відмову ОСОБА_4 у вчиненні відповідних нотаріальних дій, що без сумніву надало йому можливість звернутися до суду по захист порушених спадкових прав.

93. У порядку статті 141 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у рівних частках компенсацію його судових витрат загальною сумою 8 320,56 грн (по 4 160,28 грн з кожної) (т. 2 а.с. 4).

94. Керуючись статтями 5, 7, 10 13, 19, 23, 76 81, 89, 133, 141, 209 211, 213, 223, 228, 229, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) у позові до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ), третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

ОСОБА_3 у зустрічному позові до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітами задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/8 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 11/24 частин квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсацію судових витрат у сумі 4 160,28 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію судових витрат у сумі 4 160,28 гривень.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 14 лютого 2024 року.

Суддя М.О. Католікян