ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2440/24 Справа № 216/4544/23 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/4544/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Вишняк Дмитро Олександрович, на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 31 жовтня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій сумі.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 12 квітня 2018 року між сторонами у справі було укладено шлюб, який розірвано у квітні 2023 року.

Сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір?ю.

Відповідач не бажає брати участь в утриманні дитини.

Посилаючись на викладене, просила суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісяця, починаючи з моменту подачі даної заяви до досягнення нею повноліття у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій сумі задоволено.

Вирішено стягувати щомісячно з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 10.07.2023 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині визначеного судом розміру аліментів та присудити до сплати аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500,00 грн., а також здійснити розподіл судових витрат у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції визначено завищений розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини та невраховано, що на дату ухвалення рішення гарантований розмір аліментів на одну дитину складає 1 136,00 грн. Ззначає, що він не має стабільного доходу через введення військового сатну та знаходження міста Запоріжжя близько до прифронтової зони, про що позивачці достаменно відомо. Також, вказує на те, що на його утрима ні перебуває неповнолітінй син ОСОБА_4 , 2007 року народження, та він надає допомогу своєму повнолітньому сину ОСОБА_5 , 2003 року народження, про що він не міг повідомити суд першої інстанції, оскільки не знав про час та місце розгляду справи. Наполягає на тому, що він не намагається уникнути участі у вихованні доньки та самостійно надавав позивачці фінансову допомогу, про що остання суд не повідомила.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та не оспорюється сторонами що, 12 квітня 2018 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 квітня 2018 року, яке було видане Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №195.

Шлюб розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 квітня 2023 року по справі №216/1022/23.

За час шлюбу у сторін народилась дитина: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір?ю ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000,00 грн щомісячно, суд керувався ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та виходив з того, що дитина мешкає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, а батько зобов`язаний надавати допомогу на утримання дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом першої інстанції.

Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В статті 51 Конституції України задекларовано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення дітей.

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Оскільки сторони по справі добровільно не домовились про матеріальне утримання дитини, кошти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,присуджує суд.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі, неповноліня дитина сторін проживає разом з матір?ю ОСОБА_1 .

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для покладення на відповідача ОСОБА_2 , обов?язку зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,на користь її матері позивачки ОСОБА_1 , й рішення суду в цій частині не оспорюється.

Спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Отже, право вибору способу стягнення аліментів належить виключно позивачеві у справі про стягнення аліментів, тобто ОСОБА_1 , яка визначила спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. ч. 1-3 зазначеної статті СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

При зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не надала суду достатіх та обгрунтованих доказів щодо необхідності покладення на відповідача ОСОБА_2 обов?язку зі сплати аліментів на утриманя неповнолітньої дитини у розмірі 5 000,00 грн щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1 500,00 грн щомісячно, й вважає такий розмір, з огляду на нестабільність його доходів та перебування на його утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2007 року народження, та надання допомоги своєму повнолітньому сину ОСОБА_5 , 2003 року народження, достатнім для забезпечення потреби неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, колегією суддів враховано й обов?язок матері ОСОБА_1 нести витрати на утримання дитини на рівні з її батьком ОСОБА_2 , а тому покладення на останнього обов?язку зі сплати аліменітв у розмірі 5 000,00 грн щомісячно є необгрунтованим, й доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 з 5 000,00 грн. до 2 000,00 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів;

Таким чином, позивачка є звільненою від сплати судового збору, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1073,60 грн, тобто мінімальний розмір судового збору за вимоги майнового характеру, визначений Законом України «Про судовий збір», у зв?язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду в цій частині.

Також, колегія суддів зауважує, що за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», та, з огляду на викладене вище, правові підстави для покладення на позивачку ОСОБА_1 обов?язку з відшкодування відповідачеві ОСОБА_2 судових витрат, понесених відповідачем на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Вишняк Дмитро Олександрович, задовольнити частково.

Рішення відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Вишняк Дмитро Олександрович, на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 5 000 гривень 00 копійок до 2 000 (двох тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 14 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: