г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5191/23
Номер провадження 2/213/292/24
У Х В А Л А

Іменем України

29 січня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 213/5191/23 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2023 в провадження суду надійшла вищевказана позовна заява.

Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 і користувачем його послуг. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно поставляв послугу з постачання теплової енергії і виставляв рахунки відповідно до тарифів, але відповідач оплату за отримані послуги не здійснює, має заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2021 по 31.03.2023 у розмірі 64220,72 грн., та з плати за абонентське обслуговування у розмірі 130,50 грн., що дає позивачу право нарахувати компенсацію за інфляційні втрати, 3 % річних та пені відповідно до умов Типового договору. Загальна сума заборгованості становить 79484,54 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою від 27.11.2023 року справу було прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі.

Після отримання копії цієї ухвали і копії позовного матеріалу відповідачем подано заяву про закриття провадження по справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зважаючи на те, що вона є фізичною особою-підприємцем, за вказано в позові адресою здійснює господарську діяльність, а отже спір виник між суб`єктами господарювання і підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Позивач на заяву відповідача про закриття провадження подав заперечення, в яких зазначає, що факт наявності у відповідача статусу фізичної особи-підприємця не є доказом того, що він виступає як підприємець у всіх правовідносинах. Нежитлове приміщення набуто у власність відповідачем як фізичною особою, наданою декларацією про розміщення об`єкта бізнесу не підтверджено, що у спірний період відповідач здійснювала господарську діяльність з використанням спірного нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання, призначене на 29.01.2023 року, сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю просить задовольнити.

Від представника відповідача надійшла заява про те, що він наполягає на закритті провадження по справі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, доходить до висновку, що провадження у цивільній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2005, зареєстровано в реєстрі прав на нерухоме майно 19.12.2005 /а.с. 19/.

За змістом статті 19 ЦПК України, під цивільною юрисдикцією розуміється компетенція загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою цієї статті визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За змістом ст.3 ГК України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства); по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа).

Отже, виходячи з вищезазначених положень закону, місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом два цієї статті Закону, виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Вндивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно з ч.1 ст.128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст.58 Господарського кодексу України.

Таким чином, з аналізу наведених норм закону вбачається, що спори за участю суб`єктів підприємницької діяльності, підвідомчі господарським судам.

Згідно з наданими суду матеріалами, відповідач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців /а.с.87/.

Відповідно до декларації про розміщення об`єкта бізнесу від 22.09.2005 року № 18609 за адресою: АДРЕСА_2 , здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2 на підставі договору позички приміщення, укладеного з ФОП ОСОБА_1 , договору оренди земельної ділянки, укладеного з ФОП ОСОБА_1 . За цією адресою знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який займається роздрібною торгівлею продовольчими товарами, у т.ч. алкогольними та тютюновими виробами /а.с.88/.

Інформація про здійснення господарської діяльності за адресою, що виникла заборгованість, стала відома суду від відповідача, яка після відкриття провадження подала заяву про закриття справи і надала документи на підтвердження здійснення господарської діяльності за спірною адресою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з положеннями п.15 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: інші справи у спорах між суб`єктами /1798-12?find=1&text=???">господарювання.

Частиною другою ст.55 ГК України визначено, що суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Отже, оскільки судом встановлено, що відповідачем у справі є фізична особа - підприємець, до якої подано позов про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії до нежитлового приміщення, у якому здійснюється господарська діяльність, суд вважає, справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 255, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії закрити.

Роз`яснити позивачу, що заявлений позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та за предметною підсудністю відноситься до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення ухвали та підписання її суддею 29 січня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов