Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у праві спільної сумісної власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визначити за ОСОБА_5 , колишньою жителькою АДРЕСА_1 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями якої згідно заповіту є ОСОБА_4 та спадкоємцем обов`язкової частки за законом ОСОБА_1 , 1/3 частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею житловою площею 31,5 кв.м.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що згідно договору міни від 10 січня 1997 року, їй, її дочці ОСОБА_6 та матері ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, яка залишила заповіт на ім`я сина ОСОБА_4 . З 09 березня 2009 року є пенсіонеркою за віком. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку звернулася до Першої рівненської державної нотаріальної контори, однак оформити спадщину на обов`язкову частку майна померлої матері не має змоги, оскільки неможливо визначити розмір частки, яка належала спадкодавцеві на час відкритя спадщини. У зв`язку зі смертю матері будь-яка домовленість між співвласниками квартири виключається. Оскільки квартира отримана в результаті договору міни, то частка померлого співвласника підлягає визначенню в судовому порядку. Вона, її донька та її мати однаково володіли та користувались квартирою, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їх частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному з них, як співвласнику, належить право власності на 1/3 частку квартири.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_5 ОСОБА_5 , їй та її матері ОСОБА_1 на праві спільної власності згідно договору міни, посвідченого 10 січня 1997 року, належить квартира АДРЕСА_3 . На час смерті ОСОБА_5 їй виповнилося 84 роки. Тривалий час вона мала проблеми зі здоров`ям, потребувала постійного догляду та допомоги, послуги соціальних працівників їй не надавалися. ОСОБА_4 , син спадкодавиці, нічим не допомагав своїй матері, не цікавився її життям та станом здоров`я. Відповідач ОСОБА_4 працездатний, спроможний був допомагати матері, але самоусунувся від цього обов`язку. Бабусю доглянула вона зі своєю матір`ю, а тому те, що належало на праві власності ОСОБА_5 , зокрема частка у спільній квартирі, повинно успадковуватися її матір`ю та нею. У разі прийняття спадщини дядьком спільне проживання у двокімнатній квартирі стане неможливим, оскільки між ними склалися напружені стосунки. Тому визначати частку померлої недоцільно. Частки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у квартирі є рівними.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що має право на обов`язкову частку згідно ч.1 ст.1241 ЦК України. Предметом спору є лише визначення частки, яка належала померлій ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 , а тому всі аргументи щодо права на спадкування ОСОБА_4 майна померлої матері можуть бути предметом розгляду іншого позову.

Ухвалою від 11 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 22 листопада 2023 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві від 06 листопада 2023 року просить справу слухати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання пвідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на підставі договору міни від 10 січня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Сенчук O.A. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-27.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 24 липня 2019 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Першою рівненською державною нотаріальною конторою Рівненської області 25 липня 2019 року заведено спадкову справу № 250/2019 щодо майна ОСОБА_5 .

Згідно із заповітом ОСОБА_5 , посвідченим державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори Демчук І.В. 12 грудня 2018 року за реєстровим № 4-330, належна ОСОБА_5 на праві приватної власності 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 , заповідана її синові ОСОБА_4 .

Спадкоємцями майна померлої ОСОБА_5 є її син ОСОБА_4 (відповідач), який спадщину своєчасно прийняв, подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, та донька ОСОБА_1 (позивач), яка спадщину прийняла згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України, яка спадкує обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України у розмірі 1/4 частки від вказаного у заповіті майна померлої ОСОБА_5 .

Постановою від 01 березня 2023 року державний нотаріус Першої рівненської державної нотаріальної контори Діанова А.Ю. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі ст.1241 ЦК України на належну ОСОБА_5 частку у спільній сумісній власності спірної квартири, оскільки неможливо визначити об`єм спадкового майна (частки співвласників у праві спільної власності не визначені).

Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно).

Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК).

Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За положеннями ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.361 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370 ЦК України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема при відкритті після нього спадщини. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Докази наявності між співвласниками спірної квартири будь-якої домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності на спірну квартиру є рівними та становлять 1/3 частки для кожного.

Доводи відповідача ОСОБА_3 щодо права ОСОБА_4 на спадкування майна померлої ОСОБА_5 суд не бере до уваги, оскільки вони не стосуються предмета спору у цій справі.

За встановлених у справі обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, а отже, позов належить задовольнити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становить 1/3.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Сторони у справі : позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; відповідач - ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач - ОСОБА_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_4 . Повне рішення суду складене 16 січня 2024 року.

Суддя