РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9316/23

№ 2/183/663/24

14 лютого 2024 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов, зокрема, житловий будинок, розташований за вищезазначеною адресою. Цей будинок ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_3 у порядку спадкування за заповітом. Проте, за життя ОСОБА_2 не встигла оформити право власності на спадкове майно. ОСОБА_2 звернулася до суду з метою захисту своїх спадкових справ, проте рішення у справі за її позовом ухвалено вже після її смерті, про що представнику матері не було відомо. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документів, що підтверджують виникнення у спадкодавця права власності на спадкове майно, рішення суду у справі №183/5329/21 ухвалено після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано докази.

13 грудня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності представника Губиниської селищної ради, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Представник третьої особа у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12).

Позивачка є донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу в частині зміни прізвища « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », копією свідоцтва про шлюб в частині зміни прізвища матері позивачки з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_6 » (а.с.29-31).

Після смерті матері позивачка звернулася до Другої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом заведено спадкову справу (а.с. 55-68).

Як вбачається з копії спадкової справи ОСОБА_2 на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована одна, заповіт від її імені не посвідчувався. Відомості про інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні.

Позивачці видано свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна ОСОБА_2 , стосовно майна, яке не є предметом спору у даній справі.

З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 вбачається, що представник позивачки ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_7 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом, до якої додав копію рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року у справі №183/5329/21, у відповідності до якого визнано за ОСОБА_2 право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом нотаріуса №727/0214 від 28.06.2023 позивачці ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок у зв`язку з тим, що рішення суду у справі №183/5329/21, яким за ОСОБА_2 визнано право власності на спадкове майно ухвалено після смерті позивача.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Як встановлено у ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стосовно належності спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцю ОСОБА_2 , суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2022 року у справі №183/5329/21, у відповідності до якого визнано за ОСОБА_2 право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є підставою для виникнення у ОСОБА_2 права власності, оскільки воно ухвалене після смерті останньої. З цих же підстав встановлені вказаним рішенням обставини не мають преюдиційного значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.98).

Після його смерті заведено спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с.91-137).

З наявної у спадковій справі довідки вбачається, що на день смерті ОСОБА_8 був зареєстрований та проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 199, виданою 13 серпня 2007 року Василівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області.

З матеріалів спадкової справи № 116/2007, заведеної після смерті ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що останнім за життя були складені заповіти, а саме:

За життя 08 жовтня 2005 року ОСОБА_8 залишив заповіт, у відповідності до якого на випадок своєї смерті усе належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів ОСОБА_2 (а.с.99).

Згідно із ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У спадковій справі наявні інші заповіти, які складені раніше від 08.10.2005.

Відповідно до приписів ч.ч. 2-4 ст. 1254 ЦПК України заповідач має у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Враховуючи наведені норми закону, заповіт складений спадкодавцем ОСОБА_8 пізніше на ім`я позивача ОСОБА_2 , а саме 08 жовтня 2005 року за реєстровим № 2-4209 скасовує попередні заповіти від 01 травня 2000 року за реєстровим № 100 та від 30 листопада 2000 року за реєстровим № 192, складений ОСОБА_8 на ім`я свого сина ОСОБА_9 .

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк, позивач ОСОБА_2 звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_8 , у зв`язку з чим їй були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що не є предметом спору у цій справі.

Відомості про наявність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_8 , у матеріалах спадкової справи відсутні.

Листом державного нотаріуса від 24 березня 2021 року за вих. № 435/02-14 ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 на житловий будинок АДРЕСА_1 було відмовлено з тих підстав, що нею не надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на спадкове майно за спадкодавцем.

Згідно з листом Комунального підприємства «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» від 29 січня 2020 року за вих. 20086/21, відповідно до інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 04 листопада 1988 року відповідно до рішення № 275 виконавчого комітету Новомосковської районної Ради від 23 вересня 1988 року, зареєстрованого в БТІ 04 листопада 1988 року за р.№ 142-1 (а.с.132).

Крім того, згідно довідки №71 від 31.01.2021, виданої Василівським старостинським округом Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, будинок у АДРЕСА_1 згідно запису в по господарській книзі о/р 02385 значиться за ОСОБА_8 (а.с.133).

Згідно з розпорядженням сільського голови Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 6 від 26 січня 2016 року було здійснено перейменування вулиць в населених пунктах Василівської сільської ради, зокрема вулицю Жовтнева перейменовано на вулицю Осіння (а.с.134).

Як вбачається з технічного паспорту виготовленого станом на 25 травня 2021 року на, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 64,4 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м.; прибудови літ. «а»; ґанку літ. «а1»; сараю літ. «В»; погрібу літ. «Г»; вбиральні літ. «Д»; колодязя № 1 . Роки побудови 1950-1985.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За часів дії законодавства УРСР момент виникнення права власності на будинки, споруди не залежав від державної реєстрації його права.

З наведеного вбачається, що записи в погосподарських книгах є належним підтвердженням права власності особи на нерухоме майно.

Оскільки право власності ОСОБА_8 зареєстровано у КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації», а також у погосподарських книгах сільського населеного пункту, а відсутність правовстановлюючого документу не є підставою для припинення права власності, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що йому належало спірне домоволодіння.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Та обставина, що ОСОБА_2 за життя не встигла оформити право власності на спадкове майно не спростовує факту виникнення у неї права на це майно у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 з часу відкриття спадщини.

Оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлої ОСОБА_2 , яка набула право власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8 , а також враховуючи що позивач за допомогою належних та допустимих доказів довела той факт, що померлому ОСОБА_8 належав спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, суді дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 ;

відповідач - Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт Губиниха, вул.Шевченка, 16;

третя особа - Друга новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, , місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м.Новомосковськ, пл. Героїв, буд.1.

Повне судове рішення складено і підписано 14 лютого 2024 року .

Суддя Оладенко О.С.