КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6066/2024
справа №755/4938/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Невідомої Т.О.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Слободянюк А.С.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води, теплової енергії та централізованого опалення, -

встановив:

У квітні 2023 року ТОВ "Євро-реконструкція" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що позивач на підставі ліцензії надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі в квартиру 44 за цією адресою.

Вказує, що мешканцями квартири АДРЕСА_3 є відповідачі та члени їх сімей, відтак всі є споживачами послуг ТОВ "Євро-реконструкція".

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511).

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-реконструкція» 13 жовтня 2021 року.

Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами, на момент виникнення заборгованості між відповідачами та позивачем не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг до ТОВ «Євро-реконструкція» та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації - не надавалася.

Вказує, що з жовтня 2014 року відповідачами, які, на твердження позивача, разом з членами їх родини є мешканцями кв. АДРЕСА_3 , як користувачами послуг, своєчасно не вносилась плата за отримані послуги централізованого опалення та з липня 2014 року за постачання гарячої води, у результаті чого станом на 23 лютого 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 79 631,77 гривень, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 18 812,45 гривень та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання у розмірі 60 819,32 гривень.

Мотивуючи наведеним, з посиланням на положення статті 625 ЦК України, просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ "Євро-реконструкція" заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 79 631,77 гривень, інфляційну складову боргу у розмірі 19 916,48 гривень та 3% річних у розмірі 7 639,88 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішення, ТОВ "Євро-реконструкція" подано апеляційну скаргу.

Зазначає, що висновки суду про те, що оскільки квартира є приватною власністю, відтак належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, є помилковими.

Суд установив, що відповідачі у справі є особами, які зареєстровані у квартирі та проживають. Таким чином, визначені позивачем відповідачі незалежно від наявного чи відсутнього у них права власності на квартиру є споживачами послуг та належними відповідачами у справі.

Уважає, що діюче законодавство надає кредитору право у разі солідарного обов`язку боржників заявляти вимогу про виконання обов`язку як до усіх боржників разом, так і до когось з них конкретно за вибором кредитора.

Мешканці та власники квартири користувались послугами та не повідомляли теплопостачальну організацію про зміну складу співвласників та складу користувачів послуг, на момент подання позовної заяви у позивача була відсутня повна та достовірна інформація з анкетними даними осіб про всіх осіб, яким на праві власності належить квартира, а також коло осіб, що нею користуються, оскільки така інформація є конфіденційною.

Зазначає, що позивач звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення усієї заборгованості за вищевказаною квартирою із тих осіб, повні відомості про яких були наявні у позивача, що не позбавляє у подальшому права відповідача чи відповідачів, які солідарно виконали зобов`язання із сплати коштів за отримані послуги, стягнути ці кошти із інших мешканців чи власників житла, відповідно до частки споживання кожного.

Мотивуючи наведеним, просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції установив, що 72/100 частини кв. АДРЕСА_3 приватизована на підставі розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації № 59-962 від 21 січня 2004 року. Власниками квартири у рівних долях є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Суд вказав на відсутність даних, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками вказаної вище квартири, а є лише зареєстрованими особами за адресою надання позивачем послуг з 13 липня 2000 року.

Відтак суд зробив висновок, що оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні, оскільки іншої домовленості між співвласниками щодо утримання квартири не встановлено, доказів визначення уповноваженого власника квартири не надано.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Згідно пункту 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" створене учасниками та здійснює свою діяльніть на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю» та інших нормативних актів, чинних на території України, а також цього статуту.

Згідно пункту 3.1 Статуту Товариство здійснює господарську діяльність з метою задоволення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах, а також отримання прибутку і реалізації на основі одержавного прибутку соціальних та економічних інтересів учасників та членів трудового колективу Товариства.

Відповідно до даних витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані у цьому житловому приміщенні з 13 липня 2000 року. Вказане підтверджується також інформацією про задеклароване/зареєстроване місце проживання Відділу з питань реєстрації місце проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА від 18 квітня 2023 року №92066805, №92066829 (а.с. 16, 51, 52).

Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло від 21 січня 2004 року 72/100 частини кв. АДРЕСА_3 приватизована на підставі розпорядження Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації № 59-962 від 21 січня 2004 року. Власниками квартири у рівних долях є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.61).

Відповідно до даних наданої позивачем довідки здійснювалось підключення та відключення житлових будинків у зв`язку з початком та закінченням опалюваних сезонів у 2014-2023 роках, які перебувають на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського районну м. Києва», в тому числі і в будинку АДРЕСА_1 (а.с.26,27).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води в спірнипй період (липень 2014 року - лютий 2022 року) були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає, що відповідачі у справі у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачами послуг, відтак зобов`язані сплачувати отримані фактично послуги, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, тому зробив помилковий висновок, що лише власники мають обов`язок із сплати комунальних послуг.

Крім того, згідно частини 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи убачається, що відповідачі з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з липня 2014 року не вносили плату за постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, що станом на березень 2022 року становить 79 631,77 гривень, з яких заборгованість з централізованого опалення становить 18 812,45 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 60 819,32 грн (а.с.18-25).

Крім цього, згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із наданим позивачем розрахунком 3% річних становить 7 639,88 гривень.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків інфляційна складова боргу становить 19 916,48 гривень.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що такі послуги не надавались, або ж надавались в меншому об`ємі ніж включено до проведеного позивачем розрахунку.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наслідками апеляційного розгляду установлено, що відповідачі у справі у спірний період зареєстровані у квартирі та споживають комунальні послуги, відтак є споживачами комунальних послуг, за які не сплачують у встановлені Законом строки, отже висновки суду першої інстанції про пред`явлення позову до неналежного відповідача не грунтуються на матеріалах справи та нормах законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції уважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, розмір заявлених позовних вимог підтверджено належним розрахунком, відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Установлено, що за звернення до суду із позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень (а.с.47), за подачу апеляційної скарги сплачено 4026,00 гривень судового збору (а.с. 85).

За результатми розгляду справи у суді апеляційної інстанції колегія суддів зробила висновок про задоволення апеляційної скарги, відтак судовий збір сплачений позивачем слід стягнути з відповідачів у рівних частинах.

Відповідно до статті 376 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" заборгованість за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 79 631,77 гривень, інфляційну складову боргу у розмірі 19 916,48 гривень та 3% річних у розмірі 7 639,88 гривень, а всього 107 188,13 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, по 1342,00 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, по 2013,00 гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

Т.О. Невідома