Справа №541/2878/23
Провадження по справі №2/538/23/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Зуб Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» звернулось до суду з вказаним вище позовом, який мотивований тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЇ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 7-4 від 20.01.2021 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4050,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на її платіжну карту емітовану в АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Відповідач відповідно до умов договору взяв на себе обов`язок у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування, проте свій обов`язок не виконав.

01.07.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЇ» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» було відступлене право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по договору кредиту.

У зв`язку з цим, просять суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ріалто» заборгованість у розмірі 23477,86 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 13.11.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначене судове засідання (а.с. 65).

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача- ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» на електронну адресу надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 87).

Відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 85).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЇ» та ОСОБА_1 було укладено договір № 7-4 від 20.01.2021 року, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4050,00 грн., строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на її платіжну карту емітовану в АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту(а.с. 12-13).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, зокрема, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що з має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

01.07.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ФІНАНС ІННОВАЦІЇ» та ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛТО» було відступлене право вимоги до відповідача щодо одержання коштів по договору кредиту(а.с. 39-40).

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Позивач зазначає, що відповідач має непогашену заборгованість по договору кредиту, оскільки він не виконав взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору.

Згідно розрахунку за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитним договором № 6-13 від 26.05.2021 в розмірі 23477,86 грн. (а.с. 14).

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач отримала на підставі кредитного договору № 7-4 від 20.01.2021 кошти в сумі 4050,00 грн. та зобов`язалася погасити кредит та проценти у терміни, передбачені вказаним договором.

Первісний кредитор відступив своє право вимоги грошових коштів до відповідача однак, боржник взятті на себе зобов`язання у строк встановлений договором належним чином не виконав, що переконує суд в наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, як стягувача.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 23.11.2020 у цивільній справі № 638/7748/18.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, 02.06.2022 між адвокатом позивачем та адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем укладено договір про надання юридичних послуг та в розділі 3 передбачено, що гонорар адвоката за цим договором становить суму вартості послуг, вказаних у акті наданих послуг.(а.с. 42-43).

Згідно акту приймання-передавання наданих послуг № 55 до вказаного вище договору вартість наданих послуг становить 9000,00 грн. (а.с. 45).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, слід стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»() заборгованість за кредитним договором № 6-13 від 26.05.2021 в розмірі 23477 (двадцять три тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»() витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто»() судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб