Справа №443/2220/23
Провадження №2/443/120/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 січня 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Бринці Церковні в особі Ходорівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1667га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129188 від 04.10.2012 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 10.09.2004 року № 615 та зареєстрованого в книзі реєстрації Державних актів по Вибранівській сільській раді за № 04163.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради, загальною площею 1,1667 га, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129188 від 04.10.2012 року. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №119 від 16.03.2023 року, ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті спільно з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_4 , онука ОСОБА_1 та онук ОСОБА_5 . Від імені ОСОБА_3 у Вибранівській сільській раді та Вибранівському старостинському окрузі виконавчого комітету Ходорівської міської ради заповіт не посвідчувався. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_3 , окрім неї, спадкоємцем першої черги спадкування за законом був син померлого ОСОБА_2 , однак він спадщину не прийняв та на неї не претендує. Натомість, вона постійно проживала із чоловіком на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

27.11.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки на території Вибранівської сільської ради.

30.10.2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак нотаріус відмовив у його видачі, через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку пай на території Зарічненської сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівськоїобласті від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Крім того не заперечив проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України їй зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи Ходорівської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без участі їхнього представника на підставі наявних матеріалів.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд відповідно до ч.4 ст.200, ст.206 ЦПК України, ухвалює судове рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 01.06.1971 року в с.Вибранівка Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , 1936 року народження та ОСОБА_6 , 1939 року народження (а.с.6).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4 на звороті), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.12.1980 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області від 01.04.2019 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради, загальною площею 1,1667 га, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129188 від 04.10.2012 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 10.09.2004 №615 та зареєстрованого в книзі Державних актів по Вибранівській сільській раді за №04163 (а.с.10).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №119 від 16.03.2023 року, ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті спільно з ним були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_4 , онука ОСОБА_1 та онук ОСОБА_5 . На день смерті на праві приватної власності ОСОБА_3 належали середня земельна частка (пай), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №129188 виданий відділом земельних ресурсів Жидачівської РДА 04.10.2012 року на земельну ділянку площею 1,1667 га., що розташована на території Вибранівської сільської ради. Від імені ОСОБА_3 у Вибранівській сільській раді та Вибранівському старостинському окрузі виконавчого комітету Ходорівської міської ради заповіт не посвідчувався (а.с.8).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишав то спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом встановлено, що крім позивачки, спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 був син покійного ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 спадщину після смерті свого батька не прийняв у жоден із передбачених законом способів, що підтверджується поданою ним письмовою заявою (а.с.22) та Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №72555549 від 22.05.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Натомість, позивачка спадщину за законом після смерті свого чоловіка прийняла, оскільки постійно проживала із ним на час відкриття спадщини та не відмовлялася від неї, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №145/02-31 від 27.11.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.12).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 втрачено.

Доказом того, що покійному ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 21.04.2023 року, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 10.09.2004 року №615 за гр. ОСОБА_3 зареєстрований Державний акт на право власності на землю серії ЯБ №129188 від 04.10.2012 р., реєстраційний номер 04163. Загальна площа земельних ділянок 1,1667 га. Кадастровий номер земельної ділянки №1 :02:000:0114; Кадастровий номер земельної ділянки №2 :02:000:0447 (а.с.10).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1667 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129188 від 04.10.2012, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської райдержадміністрації від 10.09.2004 №615 та зареєстрованого в книзі Державних актів по Вибранівській сільській раді за №04163.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 січня 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка