Справа № 694/2040/23
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Литвин Н.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Полежаки В.Ф.,

розглянувши у загальному позовному провадженні в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_1 , адреса електронної пошти відсутня) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , адреса електронної пошти відсутня) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна ( АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_2 ) про встановлення черговості спадкування,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати неправомірною відмову приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни у формі постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02 серпня 2022 року за вих. №482/02-31. Встановити черговість спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , надавши право ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 отримати спадщину у порядку першої черги за законом в рівних частках зі спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , із 13.06.2004 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , як чоловік та дружина, тобто як подружжя, без реєстрації шлюбу по день смерті останнього. Вказаний факт встановлений рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області щ 23 червня 2020 року у справі №694/2170/19, яке набрало законної сили.

За час проживання її із ОСОБА_4 було придбано наступне майно:

легковий автомобіль RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_3 , VTN НОМЕР_4 , рік випуску 2008, місце реєстрації ТЗ м. Звенигородка, Черкаської області, Україна, право власності на рухоме майно, автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 ; заощаджено грошові кошти, які зберігаються в АТ «Приват Банк» на: депозитних рахунках: номер рахунку НОМЕР_5 , сума 19037,68, валюта USD, дата відкриття 12.09.2017 року (згідно умов договору №SAMDNWF6801); номер рахунку НОМЕР_6 , сума 36620,03, валюта USD дата відкриття 08.09.2015 року (згідно умов договору №SAMDNCA23); картка: номер картки НОМЕР_7 , сума 42,57, валюта USD дата відкриття 06.07.2016 року (згідно умов договору №SAMDNWFC2). Рахунки в банку на яких обліковуються та зберігаються грошові кошти було відкрито на ім`я ОСОБА_4 .

Також, нею та ОСОБА_4 було придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина. Заяву про прийняття спадщини після смерті цивільного чоловіка вона подала до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни. Також, у вказаного приватного нотаріуса з`ясувалося, що заяву про прийняття спадщини також подала Відповідач - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_4 02 серпня 2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни та надала останній рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2020 року у справі №694/2170/19 для врахування при видачі свідоцтв про право на спадщину. Того ж дня, нотаріус надала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. №482/02-31 посилаючись на те, що вона має спадкувати після ОСОБА_4 у четвертій черзі спадкоємців, незважаючи на те, що зазначеним рішенням суду було встановлено факт проживання її із ОСОБА_4 однією сім`єю як подружжя. Вважає, що вказаною відмовою нотаріус порушив її право на отримання спадщини, так як її статус як дружини не піддається сумніву і вона має право спадкувати за законом як спадкоємець першої черги.

29 листопада 2022 року вона звернулась до Звенигородського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_3 про визнання спільно набутим майном подружжя та визнання права власності.

28 березня 2023 року Звенигородський районний суд Черкаської області задовольнив позов ОСОБА_1 у повному обсязі та визнав майно, а саме: легковий автомобіль, банківські вклади на депозитний рахунках та банківські картки - спільною сумісною власністю подружжя.

Враховуючи вищезазначені обставини, вона вважає за можливе встановити черговість спадкування таким чином, що вона є спадкоємцем першої черги як один із подружжя, після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом із його матір`ю ОСОБА_3 .

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 07.09.2023 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки, які були зазначені в ухвалі суду від 07.09.2023 року.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.10.2023 було відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, витребувано докази. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23.11.2024 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Потапенко А.С. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Полежака В.Ф. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

26.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Полежаки В.Ф. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив в позові відмовити в повному обсязі, мотивуючи це тим, що відповідно до ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який

його пережив, та батьки. Відповідно до ст..1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як чинне законодавство, так і судова практика спадкоємцями першої черги визначає подружжя, що перебуває в шлюбі. Особи, які проживають разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу та прожили разом не менше п`яти років, мають право на спадщину у четверту чергу, а не у першу, як вважає позивачка . Тому нотаріус в даному випадку прийняла правомірне рішення про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю четвертої черги при наявності спадкоємця першої черги, а позивачка не надала жодного належного та допустимого доказу на спростування постанови нотаріуса.

Також ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про встановлення черговості спадкування. В описовій та мотивувальній частинах заяви позивачка посилається на рішення Ватутінського міського суду від 23.06.2020року у справі № 694/2170/19 та стверджує, що даним рішенням встановлено факт проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з початку червня 2004 року до часу його смерті, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_6 , але будь-які докази, що стверджують підстави для зміни черговості одержання права на спадкування, визначені ч.2 ст.1259 ЦК України, в позовній заяві відсутні. Також, посилаючись на вказане рішення Ватутінського міського суду від 23.06.2020року, позивачка стверджує що цим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 . Дане твердження не відповідає дійсності і спростовується наявним у додатках цим же рішенням суду. Вказаним рішенням встановлений лише факт проживання як чоловіка і дружини без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_6 син довірительки - ОСОБА_4 помер і з цього часу довірителька не має можливості отримати спадкове майно, що залишилося після його смерті, так як позивачка постійно звертається до суду по надуманих підставах та затягувала час розгляду цих справ, декілька раз переносила їх розгляд мотивуючи неможливістю прибуття на засідання представника, якого в неї не було.

Довірителька не заперечувала і не заперечує факт проживання ОСОБА_5 із її сином з 2004 року до дня його смерті однією сім`єю без реєстрації шлюбу і не претендує на частину майна, яке було ними придбано під час спільного проживання і на яке вона має право як цивільна дружина відповідно до ст..74 СК України, але заперечує її право на спадкове майно, так як вона відноситься до 4-ї черги спадкоємців. Встановлення факту проживання однією сімєю на протязі п`яти років та ведення спільного господарства визначає спадкоємця четвертої черги, а не спадкоємця першої черги.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що з 13.06.2004 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 . Цей факт було встановлено рішенням Ватутинського районного суду Черкаської області від 23.06.2020 року.

За час проживання її із ОСОБА_4 було придбано наступне майно:

легковий автомобіль RENAULT TRAFIC, державний номерний знак НОМЕР_3 , VTN НОМЕР_4 , рік випуску 2008, місце реєстрації ТЗ м. Звенигородка, Черкаської області, Україна, право власності на рухоме майно, автомобіль зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 ; заощаджено грошові кошти, які зберігаються в АТ «Приват Банк» на: депозитних рахунках: номер рахунку НОМЕР_5 , сума 19037,68, валюта USD, дата відкриття 12.09.2017 року (згідно умов договору SAMDNWF6801); номер рахунку НОМЕР_6 , сума 36620,03, валюта USD дата відкриття 08.09.2015 року (згідно умов договору №SAMDNCA23); картка: номер картки НОМЕР_7 , сума 42,57, валюта USD дата відкриття 06.07.2016 року (згідно умов договору №SAMDNWFC2). Рахунки в банку на яких обліковуються та зберігаються грошові кошти було відкрито на ім`я ОСОБА_4

ОСОБА_4 було придбано нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що підтверджується договором купівлі-продажу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягом з державного реєстру правочинів.

02.08.2022 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни разом із рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2020 року про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

02 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Бедратої-Скляр Наталії Миколаївни та надала останній рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 23 червня 2020 року у справі №694/2170/19 для врахування при видачі свідоцтв про право на спадщину.

02.08.2022 року приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна надала ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. №482/02-31 посилаючись на те, що ОСОБА_1 має спадкувати після ОСОБА_4 у четвертій черзі спадкоємців.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як:

- зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України);

- застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України);

- відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України);

- спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України);

- збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України).

Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується першої-п`ятої черги.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Належними доказами, які підтверджують безпорадний стан особи, є відповідні медичні (лікарські) документи, висновки судово-медичних експертів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 02 грудня 2020 року в справі № 592/1045/18- ц (провадження № 61-820св20), від 01 березня 2021 року в справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 25 березня 2021 року в справі №195/707/19-ц (провадження № 61-16935св20), від 22 квітня 2021 року в справі № 331/6453/18 (провадження № 61-380св21).

Верховний суд України, надаючи тлумачення щодо поняття безпорадного стану у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», вказав, що особа перебуває в безпорадному стані в тому разі, коли вона потребує постійного догляду, тобто потребує догляду завжди та в не залежності від обстановки та місця перебування.

Безпорадний стан-стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

Також спадкоємець за законом може вимагати у суді права на спадкування у тому разі, якщо він не лише опікувався над спадкодавцем, а й матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу, тобто вчиняв дії, значно ширші за своїм змістом, ніж «утримання».

Під поняттям «опікування» слід розуміти надання звичайних фактичних послуг особі, яка перебуває в безпорадному стані і потребує сторонньої допомоги: приготування їжі, прибирання квартири, прання білизни тощо.

Вираз «матеріально забезпечувала» в контексті ст. 1259 ЦК слід розуміти як надання матеріальної допомоги, що була основним засобом до існування, оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений віком, тяжкою хворою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України)..

За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши та дослідивши докази надані сторонами, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення черговості спадкування не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд зазначає, що стороною позивачки не доведено належними та допустимими доказами наявність зазначених судом перелічених юридичних фактів у їх сукупності, за наявності яких у неї б могло виникнути право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, зокрема факт перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, неможливість останнього здійснювати догляд за собою. Також із огляду на досліджені докази суд вважає недоведеними обставини щодо дійсних тривалих матеріальних витрат позивача на утримання померлого ОСОБА_4 .

Також, суд констатує, що ОСОБА_4 1 помер у віці 56 років, що не відноситься до віку, внаслідок якого особа потребувала стороннього догляду, не могла забезпечити свої потреби та обслуговувати себе самостійно, перебувала у безпорадному стані.

Щодо обставин наведених позивачкою стосовно встановлення факту її проживання однією сім`єю з померлим без реєстрації шлюбу рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області, а відтак вона була фактичною дружиною спадкодавця, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідно до частини другої ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Законодавцем встановлено, що «Сім`я» на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов 'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №_7 Про судову практику у справах про спадкування судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину, осіб які проживали з зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом необхідно врахувати правила частини другої ст.3 СК України, про те , що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, які притаманні чоловіку і дружині.

За час сумісного проживання позивачка та ОСОБА_4 були пов' язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обв`язки, опікувалися один одним, як в звичайній сім`ї, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації шлюбу, що встановлено вищевказаним рішенням суду, яке має преюдиційне значення. Разом з тим, вказаний факт не доводить, що позивачка була дружиною спадкодавця, а відтак спадкоємицею першої черги. Питання про визнання спірного спадкового майна спільною сумісною власністю не ставилося.

За таких обставин, враховуючи те, що на підставі зібраних у справі доказів судом не встановлено факту необхідної наявності усіх обставин в їх сукупності, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, а тому суд вважає, що в задоволенні позову про встановлення черговості спадкування, слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи викладене, на підставі ст.1216,1218,1223,1258,1259,1261,1264,1267, керуючись ст.2, ст.4, ст.12, ст.76, ст.81 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.. НОМЕР_1 , адреса електронної пошти відсутня) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , адреса електронної пошти відсутня) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна ( АДРЕСА_3 , тел.. НОМЕР_2 ) про встановлення черговості спадкування - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2024 року.

Суддя Д.І. Сакун