Єдиний унікальний номер справи 333/5634/18
Номер провадження 2/333/329/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя
у складі: за участю: головуючого судді секретаря судового засіданняСтоматова Е.Г. Бережної Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2018 року, позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.10.2011 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (69083, м. Запоріжжя, вул.(49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.10.2011 року станом на 02.10.2018 року в загальному розмірі 81727 гривень 03 копійки (вісімдесят одна тисяча сімсот двадцять сім гривень три копійки), з них: заборгованість за кредитом 17241 гривня 98 копійок (сімнадцять тисяч двісті сорок одна гривня дев`яносто вісім копійок); заборгованість за відсотками за користування кредитом 24772 гривні 54 копійки (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят дві гривні п`ятдесят чотири копійки); пеня 35344 гривні 56 копійок (тридцять п`ять тисяч триста сорок чотири гривні п`ятдесят шість копійок); штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок (п`ятсот гривень нуль-нуль копійок); штраф (процентна складова) 3 867 гривень 95 копійок (три тисячі вісімсот шістдесят сім гривень дев`яносто п`ять копійок).

Стягнути з з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (69083, м. Запоріжжя, вул.(49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. № НОМЕР_1 , МФО 305299) судовий збір в розмірі 1 762 гривні 00 копійок (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль-нуль копійок).

16 серпня 2021 року дружина померлого ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 12 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 , як правонаступника померлого чоловіка, ОСОБА_2 , який помер про перегляд заочного рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2018 року по справі № 333/5634/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано.Залучено до участі у справі правонаступника відповідача ОСОБА_2 , який помер ОСОБА_1 , розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Призначити по справі судове засідання в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на 11 липня 2023 року о 15 годині 30 хвилин, про що повідомити сторони.

Відповідач надала до суду відзив, позов не визнала у повному обсязі з наступних підстав. Зазначила, що звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на підтвердження своїх позовних вимог надало суду анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 20.10.2011 року, в якій зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо. Втім заява не містить відомостей ні про розмір кредитного ліміту, ні про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом, а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився, про що має бути його підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто, визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України. В матеріалах справи є наданий позивачем на підтвердження позову витяг з умов укладеного договору кредиту кредитування і правила надання банківських послуг. Однак всупереч положень ч. 4 ст. 11 Закону України "Про права споживачів" про те, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві, що покладає на кредитора обов`язок доведення цього факту, - банк не надав письмових доказів про те, що при укладенні договору шляхом подання заяви відповідач отримав вказані умови і правила надання банківських послуг, з якими він ознайомився при укладенні договору. За відсутності таких доказів, в контексті вимог закону про письмову форму договору, вважає не доведеним факт укладення договору саме на цих умовах. Окрім того роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем у позовній заяві. огляду на викладене, Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи, які не визнаються мною та не містять особистого підпису мого чоловіка, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Анкети-заяви, яка до того ж не містить інформації про розмір отриманого кредиту(сума отриманого ліміту, передбачена умовами Анкети-заяви не заповнена, а значить не погоджена сторонами).

Наведена вище правова позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17.

За таких обставин можна дійти висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені, комісії та штрафу за прострочення виконання основного зобов`язання в Умовах та правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи.

На підтвердження вимог про стягнення заборгованості за договором № б/н від 20.10.2011 року банком надано розрахунок заборгованості станом на 02.10.2018 року з якого слідує, що загальний залишок заборгованості за тілом кредиту складає 17241 грн 98 коп, загальний залишок заборгованості за відсотками складає 24772 грн 54 коп, нараховано пені 35344 грн 56 коп, а також штрафи за фіксовану частину 500 грн 00 коп і за процентну складову 3867 грн 95 коп, всього заборгованість складає 81727 грн 03 коп, але з розрахунку слідує, що тіло кредиту було 6000грн., але незважаючи на часткові оплати воно постійно збільшувалося, а якщо сумувати графи: «Саму погашення за наданим кредитом» та «погашені проценти», то борг відсутній вже станом на 31.05.2015 року.Будь яких інших доказів щодо продовження терміну дії договору, отримання нової картки і, таким чином, продовження кредитних відносин між сторонами не надано, роздруковане фото з мобільного телефону паспорта чоловіка, додане до позову не є належним та допустимим доказом, оскільки невідоме джерело його походження і підпис на ньому чоловікові не належить. Наявність посилання в підписаній позивачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» про сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості, разом з тим, із доданої до матеріалів справи копії довідки не можливо визначити, який саме розмір та порядок нарахування пені встановлений сторонами та, як наслідок, перевірити законність та обґрунтованість нарахованої позивачем до стягнення з відповідача пені у цій справі. Просить суд у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на її користь понесені судові витрати.

У судове засідання представник позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини не явки суду не відомі. В позовній заяві міститься вимога про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Від представника відповідача до суду надійшла заява, у якій вона просить провести судове засідання у відсутність відповідача та представника,у задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві та стягнути з позивача судові витрати у вигляді судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України,кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Звертаючись до суду з цим позовом, АТ КБ "ПРИВАТБАНК" на підтвердження своїх позовних вимог надало суду анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 20.10.2011 року, в якій повинно бути зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, сімейний стан, освіту, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, інформацію про місце роботи тощо.

Втім заява не містить відомостей ні про розмір кредитного ліміту, ні про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом, а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився, про що має бути його підпис в цьому документі. За відсутності у сторони цих стандартних умов та правил банку, які є невід`ємною частиною договору, оскільки містять його істотні умови, які в анкеті-заяві не викладені, сторона не має можливості свідомо здійснити своє волевиявлення при укладенні договору та дотримуватися його умов, тобто, визначити свою поведінку за цими правилами, що є необхідною умовою для вільного волевиявлення особи при укладенні правочину, передбаченого частиною третьою статті 203 ЦК України.

В матеріалах справи є наданий позивачем на підтвердження позову витяг з умов укладеного договору кредиту кредитування і правила надання банківських послуг. Однак всупереч положень ч. 4 ст. 11 Закону України "Про права споживачів" про те, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві, що покладає на кредитора обов`язок доведення цього факту, - банк не надав письмових доказів про те, що при укладенні договору шляхом подання заяви відповідач отримав вказані умови і правила надання банківських послуг, з якими він ознайомився при укладенні договору. За відсутності таких доказів, в контексті вимог закону про письмову форму договору, суд вважає не доведеним факт укладення договору саме на цих умовах.

Окрім того, суд виходить з того, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Також, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20.10.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (18.10.2018 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг щодо сплати у заявленому до стягнення розмірі комісії та неустойки (пені та штрафів) за порушення виконання основного зобов`язання, суд дійшов висновку, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи, які не визнаються відповідачем та не містять його особистого підпису, не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 04.09.2014 року шляхом підписання Анкети-заяви, яка до того ж не містить інформації про розмір отриманого кредиту(сума отриманого ліміту, передбачена умовами Анкети-заяви не заповнена, а значить не погоджена сторонами).

Наведена вище правова позиція узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.07.2019 р. у справі № 342/180/17, та враховується судом при розгляді цієї справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату пені, комісії та штрафу за прострочення виконання основного зобов`язання в Умовах та правилах надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах даної справи.

На підтвердження вимог про стягнення заборгованості за договором № б/н від 20.10.2011 року банком надано розрахунок заборгованості станом на 02.10.2018 року, яка у загальному розмірі складає 81727 гривень 03 копійки, з них: заборгованість за кредитом 17241 гривня 98 копійок; заборгованість за відсотками за користування кредитом 24772 гривні 54 копійки; пеня 35344 гривні 56 копійок, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штраф (процентна складова) 3 867 гривень 95 копійок.

Будь яких інших доказів щодо продовження терміну дії договору, отримання нової картки і, таким чином, продовження кредитних відносин між сторонами до суду не надано.

Судом враховано наявність посилання в підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» про сплату пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Разом з тим, із доданої в матеріалів справи копії довідці не можливо визначити, який саме розмір та порядок нарахування пені встановлений сторонами та, як наслідок, перевірити законність та обґрунтованість нарахованої позивачем до стягнення з відповідача пені у цій справі.

У відповідності до статті 536 ЦК України, проценти є платою за користування чужими коштами.

Згідно до Умов та правил надання банківських послуг, проценти нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, згідно до позову, залишку заборгованості за тілом кредиту у відповідача немає, відповідно, немає і заборгованості за нарахованими відсотками.

Поняття «Прострочене тіло кредиту» у Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє.

Таким чином, не є зрозумілим та не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином було вираховано заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 0,00 гривень.

Слід зазначити, що на підтвердження своїх позовних вимог Банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який підписаний представником Банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи. Враховуючи наведене, суд не може вважати письмовий доказ - розрахунок заборгованості - наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених Банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обгрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача.

Крім того, наданий розрахунок заборгованості позичальника є аналітичним документом банку, оскільки складений ним самостійно, тобто не особою, яка має спеціальні знання в цій сфері, складений в односторонньому порядку і не погоджений з відповідачем, тому, не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.

Долучені позивачем Виписку по картковому рахунку; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору; Внутрішньобанківський наказ про затвердження Умов та правил надання банківських послуг; Довідку про зміну умов кредитування суд не приймає, з огляду на те, що позивачем зазначені докази подані з порушенням вимог ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України, п.3 ч.1 ст. 183 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 8 ст 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, а через не подання позивачем допустимих доказів та невизначеність наданими позивачем матеріалами, у суду відсутня можливість зробити відповідні розрахунки та вірно встановити дійсний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором б/н від 20.10.2011 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне у позові відмовити.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача не підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки у задоволенні позовних вимог повністю відмовлено.

Пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 141, 264, 265, 274-279 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 599, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.

Стягнути з відповідача, АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 454 гривні 00 копійок (чотириста сорок п`ять гривні нуль-нуль копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 січня 2024 року.

Суддя Комунарського районного

суду міста Запоріжжя Е.Г.Стоматов