У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

"12" серпня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (вказане в позовній заяві місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката - Карсіка Я.І. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вказану позовну заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Із змісту позовної заяви та документів, доданих до неї, вбачається, що відповідачем у справі є громадянин Російської Федерації ОСОБА_2 , який має зареєстроване місце проживання на території Російської Федерації.

Вказані обставини свідчать про те, що дана цивільна справа є справою з іноземним елементом.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Закон України «Про міжнародне приватне право» визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи. (п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

Згідно з п. 7, 12 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема: у разі, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про міжнародне приватне право» право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

За таких обставин у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 15 січня 1988 року, про що складено відповідний актовий запис № 55.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване на території Дніпровського району міста Києва, а відповідача ОСОБА_2 на території Російської Федерації: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

В матеріалах позову наявна заява ОСОБА_2 про те, що сторони дійшли згоди про розгляд спарви про розірвання шлюбу за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Таким чином, позовна заява підсудна Дніпровському районному суду міста Києва на підставі ч. 2 ст. 28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Вивчивши зміст позовної заяви, врахувавши, що позовна заява відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення або відмови у відкритті провадження у справі, відсутні.

Відповідно до ч. 2, п.1 ч.4, п.4 ч.6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про розірвання шлюбу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Таким чином, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, суддя враховує положення частин 3-4 ст. 274 ЦПК України, та вважає, що дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Обставини справи, що згідно ч.3 ст. 274 ЦПК України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суддя приходить до висновку, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, враховуючи вимоги частин 1-4 ст.274, частин 2, 5, 8 ст. 279 ЦПК України, суддя приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін.

З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, чим порушено її суверенітет, а також з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, суд приходить до висновку, що повідомити відповідача про судове провадження шляхом звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду російської федерації чи інших документів до суду або іншого компетентного органу РФ, не вбачається за можливе.

Також на даний час будь-яке листування між Україною та Російською Федерацією припинено, внаслідок чого на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України відповідача про день та місце розгляду справи слід повідомляти через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Керуючись статтями 19, 27, 28, 175, 177, 187, 261, 274-279, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Відкрити провадження в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомлення сторін.

Призначити судове засідання на 30 вересня 2024 року на 09 годину 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ, вул.Пластова, буд.3, каб. 43).

Роз`яснити відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву в строк, що не може перевищувати 15 днів з дня вручення копії даної ухвали. Відзив на позовну заяву повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, відповідач зобов`язаний надіслати позивачеві копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст. 178 ЦПК України, в якій позивач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частин третьої - п`ятої ст.178 ЦПК України, в якому відповідач викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Копії ухвали невідкладно направити сторонам.

Роз`яснити, що ознайомитися з матеріалами справи можливо особисто в приміщенні суду або через систему «Електронний суд» (для відображення справи в особистому електронному кабінеті необхідно через особистий електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» подати заяву про внесення даних РНОКПП або ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи, в якій буде зазначений РНОКПП або ЄДРПОУ відповідного учасника).

Повідомлення відповідача здійснювати через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 ЦПК України, окремо від рішення суду не допускається (ч. 2 ст. 352 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: