ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
У грудні 2023 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Будовської Н.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовано, тим, що 10.11.2001 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було укладено шлюб між сторонами по справі, актовий запис № 329.
Певний час, сім`я, в розумінні статті 21 Сімейного кодексу України, між позивачем та відповідачем, вже не існує, досить тривалий час вони не пов`язані ані спільним побутом, ані веденням господарства, тобто відсутні майже всі складові притаманні основній правовій формі організації сімейного життя жінка і чоловіка шлюбу.
Позивачка давно не мешкає разом з відповідачем, шлюб є лише формальним і не відповідає дійсним обставинам.
За таких обставин, вважає, що оскільки шлюбні відносини вже фактично не існують, у сторін різні погляди на сімейне життя та обов`язки, вони давно втратили один до одного почуття любові та поваги, взагалі спілкування між ними припинено, у зв`язку з чим, подальше формальне збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, в позасудовому порядку вирішити спір неможливо, наявність неповнолітньої дитини позбавляє можливості оформити розлучення шлюбу в органах РАЦС.
Спору щодо спільного майна між сторонами не має.
Неповнолітній син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав і залишається проживати разом з позивачкою
Посилаючись на викладене, просить постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 329.
Ухвалою суду від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. 08.02.2024 року ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Також, 08.02.2024 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Будовської Н.В. про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Проти винесення рішення в заочному порядку не заперечує.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення поштового повідомлення на останню відому адресу проживання та у порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному порталі судової влади України. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, судом встановлено, що вимоги, щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів дотримані, а підстави для ухвалення заочного рішення існують у сукупності.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 07.02.2013 року, 10.11.2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, реєстрацію проведено Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 329. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».
Від шлюбу сторони мають дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідачем не надано заперчень проти доводів позивача про фактичне припинення шлюбних відносин.
Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Сторони не виявили бажання примиритись, позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе.
За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Судом не встановлено фактів, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем набутим у шлюбі, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу прізвище позивачу ОСОБА_5 не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_5 ».
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Позивач понесла судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. на стягненні яких з відповідача, не наполягає.
Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 81, 89, 265, 273, 274, 280 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб, що укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , що зареєстрований 10.11.2001 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 329.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 , не змінювати, залишити їй прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_5 ».
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК країни).
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу (ч. 3 ст. 115 СК країни).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП невідомий, остання відома адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Макаров