17.01.2024 Єдиний унікальний № 371/1591/23 провадження № 2/371/183/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1591/23

Провадження № 2/371/183/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

секретаря судових засідань Литвин С.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну прізвища дитини,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з цим позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 16 червня 2021 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Укладаючи шлюб, вона змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 ОСОБА_6 . На підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/3318/23 шлюб між ними був розірваний. Цим же рішенням визначено про повернення їй дошлюбного прізвища ОСОБА_4 .

Зазначила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов?язків, не приймає участі у житті дитини, не піклується про її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зовсім не звертає уваги на існування доньки. Під час її вагітності у них весь час виникали непорозуміння та сварки, він байдуже ставився до майбутнього дитини. З 03 листопада 2021 року вони припинили стосунки та почали жити окремо. 24 листопада 2021 року відповідач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, знаючи, що вона вагітна. Після підтвердження нею факту вагітності провадження у справі про розірвання шлюбу було закрите.

ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила доньку ОСОБА_7 . Під час пологів відповідач був відсутній. Про народження доньки він дізнався з ухвали суду про закриття провадження у справі. 18 серпня 2022 року відповідач написав їй смс-повідомлення з питанням чому вона не повідомила про народження доньки та пропозицією про допомогу. До цього він взагалі не намагався зв?язатися з нею, дізнатися як проходить вагітність, чи все добре з дитиною. Тобто відповідач зовсім не цікавився дитиною ні під час вагітності, ні після її народження. Дізнавшись про народження доньки він, знаючи про місце проживання дитини, не виконував свої батьківські обов?язки, жодного разу не приїжджав побачитись з нею, не проявляв батьківського піклування, не виявляв бажання спілкуватися з донькою та не приймав і не приймає до цього часу участі у її духовному і фізичному вихованні та розвитку, не попросив навіть її фото. Між дитиною та батьком відсутній будь який психологічний контакт.

Васильківським міськрайонним судом Київської області 30 червня 2023 року ухвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі частини заробітку. Проте він аліменти сплачує не в повному обсязі в результаті чого станом на 01 вересня 2023 року мав заборгованість по їх сплаті у розмірі 6377, 09 грн.

Вказала, що донька з самого народження зареєстрована та проживає з нею. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області місце проживання доньки визначене з матір?ю.

Вона вирішила змінити прізвище доньки з ОСОБА_4 ОСОБА_8 на ОСОБА_4 , оскільки бажає мати з дитиною одне прізвище, а різні прізвища матері і дитини завдають незручності у представництві інтересів дитини, виникають питання до неї від представників органів державної влади та лікарів. Вказала, що труднощі в оформленні документів через наявність у дитини прізвища батька можуть виникнути під час оформлення ряду документів, які оформляються батьками (дитячий садок, школа, реєстрація місця проживання дитини, зняття з реєстрації, отримання відповідних довідок та витягів щодо дитини тощо). Зауважила, що необхідність зміни прізвища дитини викликана також тим, що, у зв?язку з військовою агресією російської федерації про України, вона буде сама займатися збереженням життя дитини. У випадку необхідності виїзду за кордон у безпечне місце, наявність у дитини прізвища батька може викликати труднощі в оформленні документів.

Зазначила, що наявність у дитини прізвища батька та відмінність від прізвища матері буде впливати на психоемоційний розвиток дитини, спілкування з однолітками, оскільки дитина постійно буде пояснювати чому має прізвище відмінне від прізвища матері, яка її виховує, а також де знаходиться батько, який ухилився від виконання батьківських обов?язків.

Вказала, що звернулася до відповідача з проханням надати свою згоду на зміну прізвища доньки на ОСОБА_4 , проте відповідач категорично відмовився надавати таку згоду.

З питанням зміни прізвища дитини вона зверталася до Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який роз?яснив їй, що у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини, такий спір вирішується органом опіки та піклування або судом.

Вважає, що зміна прізвища дитини, на її думку як законного представника малолітньої дитини з яким визначене місце її проживання, буде відповідати її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку, оскільки відповідач не приділяє належної уваги та турботи доньці. Ідентичність прізвищ матері та дитини, які живуть спільно, створюють відчуття цілісності родини, а різні прізвища матері і дитини можуть негативно впливати на формування дитячого бачення сім?ї. У доньки існує прв?язансть саме до неї та членів її родини, які спілкуються з донькою, допомагають їй, та мають прізвище ОСОБА_4 .

Посилаючись на правила частини 8 статті 7, статтю 141, статтю 145, статтю 148, частини 1,2 статті 155, статтю 157 СК України, просила змінити прізвище доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 та внести відповідні зміни до актового запису про народження доньки про зміну її прізвища.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 02 листопада2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи.

Аргументи учасників справи

17 листопада 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він заперечив проти позовних вимог про зміну прізвища дитини. Вказав, що шлюбне життя з позивачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім?ю. Між ними постійно виникали сварки, що врешті решт призвело до остаточного розриву сімейних стосунків. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Восени 2021 року позивач кілька разів збирала свої речі та намагалася покинути сім?ю, однак він її переконував, що сім?ю ще можна зберегти.

01 листопада 2021 року позивач остаточно виїхала від нього до своїх батьків у місто Васильків. Після цього вони ніяких стосунків не підтримували, спільного господарства не вели.

На момент залишення сім?ї позивач була вагітною і він наполягав на тому щоб сім?я була збережена, в тому числі і в інтересах майбутньої дитини, яка повинна зростати у повній сім?ї. Проте позивач поводила себе неприродньо та безвідповідально, оскільки уникала будь яких розмов, не йшла на контакт. Фактично до вагітності позивача стосунки у сім?ї були дуже погані, оскільки було відсутнє нормальнее спілкування. Позивач часто тривалий час не перебувала вдома та не повідомляла де проводила час та з ким. При розмові про дитину позивач поводила себе агресивно, завжди намагалася змінити тему розмови та говорила, що його її вагітність взагалі не має хвилювати. Такі її висловлювання для нього були вкрай болючими та викликали у нього сумніви щодо його батьківства.

Після 01 листопада 2021 року він тривалий час намагався налагодити спілкування з позивачем, неодноразово телефонував та писав їй повідомлення, цікавився як її здоров?я, як проходить вагітність, коли пологи, пропонував допомомогу. Позивач відповідала рідко, а коли мова йшла про дитину, взагалі не бажала спілкуватися. Після таких спілкувань він усвідомлював, що позивач могла завагітніти не від нього.

Про народження дитини йому стало відомо у серпні 2022 року, оскільки позивач ретельно приховувала цю інформацію та не відповдала на його дзвінки. Він неодноразово пропонував їй допомогу, проте вона відмовлялася. Також він просив дозволу побачитися з дитиною, проте позивач категорично відмовляє в цьому та перешкоджає у побаченні та спілкуванні з дитиною.

Він неодноразово пропонував матеріальну допомомгу позивачу, готовий був сплачувати кошти на утримання дитини самостійно, проте позивач подала заяву про стягнення з нього аліментів у судовому порядку. Важає, що така заява була подана в зв?язку з підготовкою позивача для подання позовних заяв про позбавлення його батьківських прав та зміну прізвища дитини. Заборгованість зі сплати аліментів утворилася в зв?язку з тим, що документи за його місцем роботи надійшли через три місяці після судового рішення. Він в липні та серпні 2023 року добровільно сплачував кошти на утримання дитини.

Вважає, що поведінка позивача свідчить про її бажання відстояти якісь власні особисті інтереси, а не інтереси дитини. Позивач, стверджуючи, що він є батьком дитини, створює перешкоди у побаченні з дитиною та спілкування з нею, прийнятті участі у її вихованні. При цьому позивач створює перед судом образ, що він жодним чином не цікавиться дитиною та не сплачує аліменти, хоча це не відповідає дійсності.

Вказав, що позивач не надала доказів того, що він свідомо та умисно не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, а зміна прізвища доньки на прізвище матері через конфлікт між батьками не відповідатиме найкращим інтересам дитини, її психологічному та гармонійному розвитку.

04 грудня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Заперечуючи протии доводів відповідача, викладених у відзиві, позивач зазначила ті ж обставини, що і в позовній заяві. Також вказала, що твердження відповідача про його намагання налогодити стосунки та зберегти сім?ю спростовуються тим фактом, що він сам звертався до суду з заявами про розірвання шлюбу як в період її вагітності, так і після народження дитини.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, в поясненнях послалася на обставини, які викладені у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити.

Додатково позивач пояснила, що обставини, викладені нею в позовній заяві та наведені в судовому засіданні, підтверджують факт злісного невиконання відповідачем батьківських обов?язків щодо дитини, а тому дитина не повинна мати його прізвище, і це є підставою для зміни прізвища дитини.

Вказала, що вони з відповідачем спілкувалися шляхом надіслання повідомлень після початку війни, на цей час вони не спілкуються. Твердження відповідача про те, що вона перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною є неправдивими, оскільки він не приїжджав і не намагався спілкуватися з дитиною чи налагодити стосунки. Навпаки він подав позов про розлучення, коли вона була вагітна. 03 листопада 2021 року вона на тиждень поїхала до батьків, оскільки за місцем проживання з відповідачем були напружені стосунки, а вона важко переносила перший триместр вагітності. 16 листопада 2021 року в день свого народження відповідач надіслав їй її речі поштою.

Підтвердила, що відповідач є батьком дитини, він весь час визнавав себе батьком дитини, допоки вона не подала позов про позбавлення батьківських прав з тих же мотивів . Вважає, що відповідач подав позовну заяву про оспорення батьківства в зв?язку з тим, що вона звернулася з позовом про позбавлення його батьківських прав. Цим він хотів затягнути розгляд справи та принизити її.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, просили в задоволенні позову відмовити. В поясненнях відповідач та представник відповідача послалися на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Додатково відповідач пояснив, що твердження позивача про те, що він не цікавився її станом під час вагітності та станом дитини, не відповідають дійсності. Вони спілкувалися, він возив її вагітну в клініку на обстеження. Позивач не хотіла з ним спілкуватися та розмовляти телефоном, відповідала, що зайнята, просила писати повідомлення. Їх спілкування припинилося після того, як вона подала позов про позбавлення батьківських прав. Його вразив такий вчинок позивача. Вважає, що позов про зміну прізвища дитини виражає особисте ставлення позивача до нього і є необґрунтованим. Вказав, що сумніви щодо його батьківства почали закрадатися після зміни поведінки позивача, яка перестала з ним спілкуватися. Він вважає себе батьком дитини і буде вважати, якщо тільки судово медичною експертизою цей факт не буде спростований. Для нього важливо, щоб у дитини було його прізвище, оскільки він хоче прийматиме участь у житті та вихованні доньки. Зазначив, що позивач зверталася до нього з питанням зміни прізвища дитини і позбавлення його батьківських прав, в категоричній формі просила його підписати відповідні заяви. На це він відповів, що категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав. Щодо зміни прізвища вказав, що це питання можна обговорити, якщо позивач обґрунтує потребу у такій зміні. На цей час він не вбачає таких підстав. З дитиною на цей час не спілкується через поведінку позивача, яка заявляла, що він дитину не побачить.

Представник відповідача додатково пояснив, що позивач не надала доказів, на підставі яких можливо зробити висновок про наявність підстав для задоволення позову. Вона не підтвердила, що зміна прізвища дитини буде відповідати її інтересам. В судовому засіданні підтверджено, що позов поданий позивачем в її інтересах, а не в інтересах дитини. Вказав, що відповідач не ухилявся від виконання батьківських обов?язків, він бажає брати участь у житті і вихованні дитини. У спілкуванні з дитиною перешкоджає позивач, про що свідчить її поведінка. Саме поведінка позивача породила сумніви у відповідача щодо батьківства. Позивач не надала доказів, яким чином наявне прізвище дитини впливає чи буде впливати на життя дитини. З пояснень та доводів позивача вбачається, що позов поданий не в інтересах дитини, а через її особисту образу на відповідача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в судове засідання не з?явився, в надісланих до суду заявах просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2021 року. В шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 ОСОБА_6 . Батько дитини під час пологів присутній не був.

Дитина має зареєстроване та фактичне місце проживання разом з матр?ю за адресою: квартира під номером АДРЕСА_1 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 16 червня 2021 року (а.с. 14), свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 08 червня 2022 року (а.с. 10), витягів з реєстру територіальної громади № 2023/005205272 від 11 липня 2023 року та № 2023/008467957 від 18 жовтня 2023 року (а.с. 9, 11), довідки КНП «Київський міський медичний центр «Академія здоров?я людини» № 061/216-1130/09 від 19 серпня 2022 року (а.с. 17).

За змістом акту, складеного за місцем проживання ОСОБА_1 за участі сусідів, з позивачем проживає донька ОСОБА_7 , яка завжди доглянута, спокійна. Сім?я характеризується позитивно, має добрі стосунки між собою та з сусідами, громадський порядок не порушують, скарги відсутні. Батько ОСОБА_2 не відвідує дитину за місцем проживання (а.с. 15).

З даних ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/6332/22 від 11 травня 2022 року вбачається, що на розгляді суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, провадження у якій закрите в зв?язку з вагітністю дружини (а.с. 18).

На підставі висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір?ю виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області ухвалив рішення № 181 від 29 травня 2023 року про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір?ю ОСОБА_5 , якою створені всі належні умови для виховання та розвитку дитини (а.с. 12, 13).

30 червня 2023 року за заявою ОСОБА_5 . Васильківський міськрайонний суд Київської області видав наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі частини заробітку на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на 01 вересня 2023 року існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 6377,09 грн.

Вказані обставини підтверджуються даними копії судового наказу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2023 року у справі № 362/3361/23 (а.с. 23), довідки розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 23758, виданої 31 серпня 2023 року Миронівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області (а.с. 24).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2023 року у справі № 362/3318/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 шлюб між сторонами був розірваний, відповідачу змінено прізвище на дошлюбне ОСОБА_4 (а.с. 19-21).

Позивач та відповідач до поданих ними заяв по суті додали паперові роздруківки скриншотів з їх листування за період їх нарізного проживання. З повідомлень вбачається, що відповідач цікавився життям позивача та дитини, їх фізичним станом, пропонував їй підтримку та допомогу, намагався налагодити контакт (а.с. 16, 51зв.-78).

Відповідно до даних платіжних інструкцій від 24 липня 2023 року та 12 вересня 2023 року відповідач сплатив на рахунок позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 2500,00 грн за кожним платежем (а.с. 48 зв., 49).

Як вбачається з даних довідки розрахунку про стан заборгованості по аліментах № 34057, виданої 20 листопада 2023 року Миронівським відділом державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області станом на 01 листопада 2023 року наявна заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 2506,95 грн (а.с. 49 зв-50).

Відповідно до даних характеристики, виданої ТОВ «Луцька Аграрна Компанія» щодо ОСОБА_2 він має позитивні відгуки про професійні та особисті якості (а.с. 50 зв.-51).

Відповідно до даних ухвали Миронівського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року, 23 листопада 2023 року та 12 грудня 2023 року у справі № 371/1627/23, в провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження. Провадження у справі зупинене, у справі призначено судову генетичну експертизу. (а.с. 89, 104, 105, 106).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали справи, всебічно та повно з?ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об?єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При розгляді спору про зміну прізвища дитини суд керується положеннями Конституції України, нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, що набула чинності для України 27 вересня 1991 року.

Згідно зі статтею 51 Конституції України, кожному із подружжя гарантовано рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На підставі частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних правовідносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною 1статті 141 Сімейного кодексу України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім?я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов?язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини 7,8 статті 7 СК України).

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Кожна дитини відповідно до статті 7 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім?я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 Сімейного кодексу України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами третьою, п?ятою статті 148 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов?язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

За змістом статті 10 Сімейного кодексу України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Якщо до регулювання сімейних відносин неможливо застосувати аналогію закону, вони регулюються відповідно до загальних засад сімейного законодавства (аналогія права).

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетними правами щодо дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Європейський суд з прав людини, застосовуючи статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зауважив, що визнаючи, що в особи можуть існувати справжні причини, щоб бажати змінити своє ім?я, Суд визнає, що законодавчі обмеження такої можливості можуть бути виправдані інтересами суспільства, наприклад, для забезпечення точного обліку населення або схоронності засобів ідентифікації особи та зв?язку носіїв певного імені з сім`єю (див. вищезазначене рішення у справі "Ст?єрна проти Фінляндії" (Stjerna v. Finland), п, 39). Суд також нагадує, що Договірні держави мають широкі межі свободи розсуду у сфері регулювання зміни імен особами, а його завдання полягає не у тому, щоб замінити собою компетентні державні органи при визначенні найбільш відповідної політики у зазначеній сфері, а у перевірці згідно з Конвенцією рішень, ухвалених зазначеними органами при здійсненні своїх дискреційних повноважень (див. вищезазначене рішення у справі "Ст?єрна проти Фінляндії" (Stjerna v. Finland), п. 39). Саме державному органу належить навести відповідні та достатні підстави на підтримку своєї відмови у наданні дозволу на зміну імені особи для того, щоб це обмеження вважалося "необхідним у демократичному суспільстві" (див. рішення від 21 жовтня 2008 року у справі "Гюзель Ердагьоз проти Туреччини" (), заява № 37483/02, пп. 50-55).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов?язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи (частина перша статті 417 ЦПК України).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від у справі № 165/1288/20 від 19 сіня 2022 року інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дітей.

Колегія суддів в цій постанові звернула увагу, що у справах зі спорів щодо зміни прізвища дитини узагальнений та формальний підхід є неприпустимим. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалась на те, що відповідач не виконує свої батьківські обов?язки, не цікавився дитиною в період вагітності та в подальшому. Різність прізвищ матері і дитини завдають незручності у представництві інтересів дитини, оформленні документів. Необхідність зміни прізвища дитини викликана також тим, що, у зв?язку з військовою агресією російської федерації про України, у випадку необхідності виїзду за кордон у безпечне місце, наявність у дитини прізвища батька може викликати труднощі в оформленні документів. Також наявність у дитини прізвища батька та відмінність від прізвища матері буде впливати на психоемоційний розвиток дитини, спілкування з однолітками, оскільки дитина постійно буде пояснювати чому має прізвище відмінне від прізвища матері, яка її виховує, а також де знаходиться батько, який ухилився від виконання батьківських обов?язків.

Оцінюючи такі доводи позивача, суд враховує, що наявність подвійного прізвища у дитини не є перешкодою у реалізації позивачем прав, як матері щодо дитини, та не є перешкодою у оформленні нею будь яких документів щодо дитини, оскільки зміна прізвища не впливає на обсяг прав та обов?язків відповідача щодо дитини за умови наявності запису про його батьківство в актовому записі про її народження.

Позивач, яка звернулася до суду з позовом про зміну прізвища дитини, не надала доказів, що така зміна буде відповідати якнайкращим інтересам доньки, оскільки її твердження про те, що відмінність прізвища дитини з її прізвищем буде впливати на психоемоційний розвиток дитини, спілкування з однолітками через те, що дитина постійно буде пояснювати чому має прізвище відмінне від прізвища матері, яка її виховує, а також де знаходиться батько, який ухилився від виконання батьківських обов?язків, є припущенням позивача. Також суд враховує, що прізвище дитини є подвійним та включає в себе дошлюбне і теперішнє прізвище позивача.

В судовому засіданні обставин, які б свідчили про те, що наявність у дитини прізвища ОСОБА_4 - ОСОБА_8 може зашкодити інтересам дитини не встановлено.

З пояснень позивача та відповідача в судовому засіданні вбачається наявність неврегульованого суб?єктивного конфлікту між ними. Проте особисті конфлікти між батьками не повинні порушувати інтереси дитини.

Дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягла віку з якого здатна сформулювати власні погляди щодо власного імені.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

Головним критерієм при розгляді спорів батьків щодо їх прав та обов?язків щодо дитини, є інтереси дитини, які повинні переважати над інтересами батьків.

При вирішенні питання про зміну прізвища дитини, суд, керуючись принципом рівності прав обох батьків щодо дитини, що вбачається як зі статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, надає оцінку насамперед об`єктивним обставинам життя.

В контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, суд дійшов висновку про недоцільність зміни прізвища дитини з ОСОБА_5 на ОСОБА_4 .

Увипадку спростування відповідачем факту батьківства та виключення відомостей про нього, як про батька з актового запису про народження дитини, позивач не буде позбавлена можливості самостійно вирішити питання про зміну прізвища дитини в органах реєстрації актів цивільного стану.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, що мають істотне значення, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи відсутні істотні обставини, які б свідчили про невідповідність наявності подвійного прізвища батьків у дитини інтересам малолітньої ОСОБА_7 .

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач позивач сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн згідно з квитанцією (а.с. 25).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вказаного правила, судовий збір відшкодуванню з відповідача не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору: Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зміну прізвища дитини, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач :

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач :

ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: квартира під номером АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору :

Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: будинок під номером 2, вулиця Володимирська, місто Васильків, Обухівський район, Київська область.

Суддя Л.О. Капшук