Справа № 296/7809/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Сороки І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування Баб`яка М.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 15.08.2023 до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_3 (далі також - відповідач), в якому позивач просив:

(1) розірвати шлюб, укладений між сторонами 23 січня 2008 у відділі реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 2 від 08.01.2008;

(2) визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком - ОСОБА_1 .

1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 23.01.2008 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народились сини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Впродовж останніх двох років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен зі сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. ОСОБА_3 постійно нехтує сімейними цінностями, з її ініціативи виникають сварки, свідками яких нерідко стають діти, що впливає на їх психічний стан та спричиняє душевні страждання, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.

1.3. Також позивач зазначає, що сторони не досягли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти, у зв`язку з цим позивач просив розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання синів разом з ним.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 21.08.2023 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви.

2.2. 13.09.2023 ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків.

2.3. 18.09.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/7809/23, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання.

2.4. 23.11.2023 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

2.5. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

2.6. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала щодо розірвання шлюбу, однак просила відмовити позивачу в задоволенні позову про визначення з ним місця проживання спільних дітей. Пояснила, що проживає з позивачем та спільними дітьми в одному помешканні - квартирі, що винаймають, разом виховують дітей; вона належним чином виконує свої материнські обов`язки, не працює, оскільки доглядає дітей, готує їм та виконує всю хатню роботу. Зазначила, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на території України та воєнними діями, втратила належні їй на праві власності нерухоме житло та гараж у місті Бахмут (Артемівськ) Донецької області.

2.7. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Зазначив, що визначення місця проживання дітей з позивачем є доцільним та відповідатиме інтересам дітей, надав суду відповідний письмовий висновок органу опіки та піклування.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 23.01.2008 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за №2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.10).

3.2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за №15 (а.с.22).

3.3. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Житомирській області, актовий запис за №809 (а.с.21).

3.4. 17.01.2024 рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради затверджено висновок про доцільність визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_1 , що стверджується рішенням від 17.01.2024 за №70 та висновком.

ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

4.2. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

4.3. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України).

4.4. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

4.5. Згідно із частиною другою, третьою статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

4.6. Статтею 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

4.7. Відповідно до частини першої статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

V. МОТИВИ ТА ВИСНОВОК СУДУ

5.1. Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу припинення шлюбних відносин та визначення місця проживання спільних дітей.

(і) Щодо розірвання шлюбу

5.2. Встановлено, що з 23.01.2008 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

5.3. Зі змісту позовної заяви слідує, що шлюбні відносини сторін фактично припинені, примирення та збереження шлюбу на переконання позивача неможливе.

5.4. Слід зазначити, що шлюб - це сімейний союз чоловіка та дружини, що є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, умовами вступу в який є взаємна вільна згода жінки та чоловіка на укладення шлюбу, тобто шлюб має бути добровільним.

5.5. Враховуючи, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, який бажає його припинити, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України для розірвання шлюбу між сторонами.

(іі) Щодо визначення місця проживання дітей

5.6. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Сімейного кодексу України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

5.7. Також відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

5.8. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

5.9. Конвенції про права дитини, якою стверджується рівність батьків щодо можливостей на виховання дитини і права на проживання з нею. Аналогічна правова норма викладена в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», за якою батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

5.10. Стаття 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВРУ № 789-XII від 27.02.1991, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

5.11. Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

5.12. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" слідує, що під час вирішення спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

5.13. З аналізу ж норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

5.14. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повинні проживати разом з ним, оскільки він працевлаштований на умовах нормованого робочого дня, отримує заробітну плату, має у власності автомобіль та винаймає трикімнатну квартиру, яка облаштована всім необхідним для проживання дітей, а тому в змозі забезпечити дітям рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального та культурного рівнів. Матір дітей, в свою чергу, протягом тривалого часу не отримує доходів та не бажає працевлаштовуватись, не має у власності чи користуванні майна, де може проживати з дітьми, що може негативно вплинути на дітей.

5.15. Суд враховує зазначені позивачем обставини щодо стану його матеріального забезпечення, а також те, що шлюбні відносини між сторонами припинено, однак позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами обставини щодо неналежного поводження відповідача з дітьми, наявності у відповідача психічних захворювань, агресивної поведінки чи застосування фізичного насильства до позивача і дітей.

5.16. Також, суд, дослідивши та оцінивши висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.01.2024 про доцільність визначення місця проживання дітей із батьком - позивачем ОСОБА_1 , дійшов висновку про недостатність вказаного висновку як доказу у справі, оскільки він складений на підставі лише пояснень обох батьків, згідно з яким підтверджено належні умови проживання дітей з батьком. Цей висновок не містить даних щодо намагання органу опіки та піклування провести опитування дітей, крім того, у ньому не наведено підстав та аргументів, які саме інтереси дітей враховано.

5.17. Таким чином, саме по собі створення позивачем більш сприятливих умов для проживання дітей не може буди підставою для задоволення позову в цій частині.

5.18. Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

5.19. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (Частина 4 статті 29 Цивільного кодексу України).

5.20. За змістом статей 160 - 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

5.21. Отже, судове рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.

5.22. Суд враховує, що позивач та відповідачем разом з дітьми проживають в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини встановлені під час розгляду справи та сторонами не заперечувалися, а позивачем не надано суду доказів на підтвердження окремого проживання від відповідача.

5.23. Таким чином, оскільки молодший син сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітнім, так як йому не виповнилося сім років станом на час розгляду справи, місцем його проживання є місце проживання батьків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

5.24. Крім того, сину сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час набрання рішення законної сили виповниться чотирнадцять років, а тому відповідно до положень частини 2 статті 29 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 160 Сімейного кодексу України він має право вільно обирати собі місце проживання в тому разі, коли батьки будуть проживати окремо.

5.25. З огляду на наведене, відсутні підстави вважати порушеним, невизнаним чи оспорюваним право позивача, яке підлягає судовому захисту, зокрема право на самостійне вирішення питання щодо проживання дітей, оскільки діти проживають разом з батьком та матір`ю в одній квартирі.

5.26. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з позивачем задоволенню не підлягають, а отже про необхідність часткового задоволення позову.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. Згідно з вимогами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 073,60 грн, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

2. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 січня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 2 від 08.01.2008.

3. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2

фактичне місце проживання за адресою:

АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач:

ОСОБА_2 ,

зареєстроване місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2

фактичне місце проживання за адресою:

АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_5

Особа, що бере участь у справі:

Орган опіки та піклування в особі

Виконавчого комітету Житомирської міської ради

м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2

Повне судове рішення складено 22.02.2024.

Суддя О. С. Рожкова