Справа №: 272/1126/23
Провадження № 2/272/76/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

Андрушівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді - Чуб І.А.,

секретаря судового засідання Хитоніній М.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки, суд,-

встановив

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що згідно договору міни жилого будинку від 05.12.2002 року, зареєстрованого за № 897, ОСОБА_3 обміняла належний їй жилий будинок загальною площею 47,3 кв.м з прилеглими будівлями, земельну ділянку площею 0,0167 га - для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,1000 га - для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_4 однокімнатну квартиру. Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.10.2009 року було затверджено мирову угоду укладену ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по якій ОСОБА_1 передається у власність жилий будинок АДРЕСА_1 . Питання щодо передачі земельних ділянок площею 0,0167 га для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 даною мировою угодою не було вирішено. ОСОБА_1 зареєструвала право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . З 24.02.2012 року позивач вважала себе власником, як вищевказаного будинку, так і земельних ділянок. Протягом тривалого часу, що минув з моменту отримання нею у власність будинку, відкрито користується ним та земельними ділянками, без зміни її цільового призначення. Житловий будинок є об`єктом нерухомого майна, безпосередньо пов`язаний із земельною ділянкою, так як він на ній розташований. Тобто, фактично з переходом до неї права власності на жилий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до неї перейшло і право на земельні ділянки, розташовані за тією ж адресою: площею 0,0167 га - для ведення особистого селянськогогосподарства, площею 0,1000 га - для обслуговування житлового будинку на підставі договору міни жилого будинку від 05.12.2002 року та ухвали Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.10.2009 року. З метою належного оформлення прав на вказані земельні ділянки позивач у 2022 році замовила та виготовила технічну документацію. З метою затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі їй у власність, позивач у вересні 2023 року звернулася з відповідною заявою до Андрушівської міської ради Житомирської області. Рішенням тридцять шостої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 28.09.2023 року № 46 позивачу було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі їй у власність, з підстав, що на дані земельні ділянки вже виготовлено правовстановлюючі документи. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. На час укладення договору міни, земельні відносини взагалі та питання переходу до неї права власності на земельну ділянку, на якій розташований куплений нею будинок зокрема, регулювались Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-ІІІ, який було введено в дію 01 січня 2002 року. Згідно статті 120 Земельного кодексу України( в редакції станом на 09.09.2002 року) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до частини 1 статті 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на 09.09.2002 ) року встановлено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. На підставі вищевикладеного, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки: площею 0,1000 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:036:0783 та площею 0,0167 га- для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:036:011.

Представник позивача - адвокат Павлушко Л.А. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, зазначивши, що позов підтримує повністю та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання направила заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Як визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном ( ч.1 ст. 317 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За приписами п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Земельною ділянкою як об`єктом цивільних прав є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (стаття 79 ЗК України).

Так, ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції чинній да дату винекнення правовідносин) визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В ході судового розгляду судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.16, 49). Згідно договору міни жилого будинку на квартиру від 05.12.2002 року, зареєстрованого за № 897, ОСОБА_3 обміняла належний їй жилий будинок загальною площею 47,3 кв.м., жилою площею 25,7 кв.м. з прилеглими до нього надвірними будівлями : хлів Б, хлів В та належну їй земельну ділянку площею 0,0167 га - для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,1000 га - для обслуговування житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 на належну ОСОБА_4 однокімнатну квартиру, яка складає 4/100 ідеальних частки жилого будинку, загальною площею 33,5 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_3 за АДРЕСА_4 (а.с.6). Ухвалою Андрушівського районного суду Житомирської області від 14.10.2009 року було затверджено мирову угоду укладену ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по якій ОСОБА_1 передається у власність жилий будинок АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 передається у власність квартира по АДРЕСА_5 без грошової компенсації (а.с.7), яка набрала законної сили 20.10.2009 року.

Із свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 вбачається, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 104 від 13.11.2009 року (а.с.43). ОСОБА_1 зареєструвала право власності на жилий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради (а.с.7). Із розпорядження Андрушівської міської ради від 19.02.2026 року № 6-ОД видно, що АДРЕСА_1 (а.с.21).

З метою належного оформлення прав на земельну ділянку площею 0,0167 га для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 у 2022 році замовила та виготовила технічну документацію на вказані земельні ділянки. Так, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.11.2022 року, земельна ділянка площею 0,1000 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:036:0783 (а.с.8-9). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.11.2022 року, земельна ділянка площею 0,0167 га - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_2 , кадастровий номер : :01:036:0112 (а.с.10-11).

З метою затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі у власність, ОСОБА_1 у вересні 2023 року звернулася з відповідною заявою до Андрушівської міської ради Житомирської області. Рішенням тридцять шостої сесії восьмого скликання Андрушівської міської ради Житомирської області від 28.09.2023 року № 46 ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) з метою передачі їй у власність, з підстав, що на дані земельні ділянки вже виготовлено правовстановлюючі документи (а.с.12-14).

Із відомостей Андрушівської державної нотаріальної контори Житомирської області вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 39-40). Із відомостей ПН Бердичівського РНО Житомирської області Вальчука О.М. видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не заводилася (а.с. 55-56 ).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , тому до неї переходять майнові права на земельні ділянки, так як у позасудовому порядку рішенням Андрушівської міської ради позивачу відмовлено у реалізації нею права власності на земельні ділянки.

Земельне та цивільне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що фактично з переходом до позивача права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до неї перейшло право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Враховуючи наведені обставини, визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 80 - 81, 89, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 328, 377 ЦК України, ст. ст. 78, 81, 120 ЗК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельні ділянки: площею 0,1000 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:036:0783 та площею 0,0167 га - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:036:0112.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 .

Суддя:І. А. Чуб