РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач), діючи через свого представника Грибанова Д.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за Кредитним договором № 5401957 в розмірі 11 105 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 105 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 січня 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5401957. 19 червня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем укладено Договір факторингу № 19062023, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19 червня 2023 року до Договору факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 11 105 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 105 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 19 червня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій, таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 11 105 грн. 00 коп.

26 січня 2024 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив в задоволенні позову відмовити, а провадження у справі закрити.

У відзиві вказав, що з 18 березня 2022 року по 30 серпня 2023 року він був військовослужбовцем та перебував на військовій службі, а відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Крім того, кредитний договір № 5401957 від 28 січня 2022 року, укладений між ним та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», укладено з порушенням вимог чинного законодавства, так як у договорі немає його електронного підпису або електронного цифрового підпису.

При цьому, позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за Договором, а саме не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками, за кожен день, місяць з моменту виникнення прострочення. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, є правильними.

Окрім того, розмір реальної річної відсоткової ставки, річної процентної ставки є непропорційно великим по відношенню до тіла кредиту і такий розмір не є справедливим по відношенню до нього, та таким, що суперечить вимогам ЗУ «Про споживче кредитування».

Також, позивачем не надано підтвердження того, що повідомлення про необхідність сплати заборгованості та повідомлення про відступлення права вимоги відповідач отримував.

Загалом позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України, так як позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору, позивач, в позовній заяві не підтверджує про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та ніяких доказів цього не додає, а саме витягу з офіційного сайту Судова Влада України.

05 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_2 подала відповідь на відзив, в якій просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. У відповіді на відзив вказала, що у відповідності до умов укладеного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Щодо направлення на адресу відповідача повідомлень про відступлення права грошової вимоги вказує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунки первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Щодо тверджень відповідача про не надання позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеним з первісним кредитором кредитним договором, з тих причин, що позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п. 35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

При цьому, звертає увагу, що у відповідності до умов кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідач. Ні первісні кредитори, ні позивач не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

З метою надання вичерпної інформації по справі позивач, після отримання відзиву на позовну заяву, звернувся до первісного кредитора з відповідними запитами про надання інформації щодо надання додаткових доказів, а саме детальних розрахунків заборгованості та доказів що підтверджують надання (перерахування) коштів ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором. Станом на 02 лютого 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» було отримано наступні документи: розрахунок заборгованості за кредитним договором № 5401957 від 18 січня 2022 року; інформація щодо перерахування коштів відповідачу за кредитним договором № 5401957 від 18 січня 2022 року. На момент подачі позовної заяви ТОВ «ФК «ЄАПБ» було надано до суду всі наявні документи по кредитним справам, які були передані первинними кредиторами в рамках укладених Договорів факторингу.

Щодо умов договору та нарахування процентів вказує, що відповідно до п.п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відтак нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами кредитного договору та доказами кредитної заборгованості.

Також, в обґрунтування доводів відзиву на позов відповідач посилається на те, що він є військовослужбовцем та відповідні відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню, однак відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до первісного кредитора з відповідною заявою та надавав відповідні документи. Отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. 31 січня 2024 року представник позивача Романченко Д.А. подала клопотання, в якому просила всі судові засідання проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується його розпискою. 09 лютого 2024 року відповідач подач заяву про розгляд справи без участі, в якій просив провести судове засідання, яке відбудеться 09 лютого 2024 року, без його участі.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 18 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №5401957 про надання споживчого кредиту (надалі кредитний договір).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якого забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Згідно з п.1.3 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000 грн.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору.

Пунктом 1.5.1 кредитного договору передбачено, що стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п.4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Згідно з п.1.5.2 кредитного договору споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим договором.

Відповідно п. 2.1. кредитного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2 (пп.4.2.1 - 4.2.4) договору, або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п.4.3 (пп.4.3.1 - 4.3.2) договору.

В п.4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний дань, що слідує за днем такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених в пп.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому п.4.2 договору (п.4.3.2 кредитного договору).

Згідно з п.4.4 кредитного договору вказаний в розділі 4 порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п.4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину.

Відповідно до пп.3 п.5.1 кредитного договору товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.

ТОВ «Авентус Україна» 18 січня 2022 року надало відповідачу кредит в сумі 5 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням з відповідним додатком переліку операцій АТ «ПУМБ» №КНО-20.4/78 від 23 червня 2023 року.

Відповідно до картки обліку договору №5401957 від 18 січня 2022 року заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18 червня 2023 року становить 11 105 грн. 00 коп. та складається з тіла кредиту в сумі 5 000 грн. та нарахованих процентів в сумі 6 105 грн. 00 коп., вже з урахуванням сплачених відповідачем 1 140 грн. 00 коп.

19 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та позивачем був укладений Договір факторингу №19062023, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до Договору факторингу №19062023 від 19 червня 2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору №5401957 в розмірі 11 105 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за основною сумою боргу 5 000 грн. 00 коп.; заборгованість за відсотками 6 105 грн. 00 коп.

За наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №5401957 від 18 січня 2022 року за період з 19 червня 2023 року по 31 жовтня 2023 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 31 жовтня 2023 року не змінювався і становить 11 105 грн. 00 коп. та складається з тіла кредиту в сумі 5 000 грн. та нарахованих процентів в сумі 6 105 грн. 00 коп.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що 18 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №5401957. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом.

ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання та переказало суму кредиту на картковий рахунок відповідача, натомість відповідач умови Договору належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунків, поданих позивачем, складає 11 105 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 105 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклавши 19 червня 2023 року з ТОВ «Авентус Україна» Договір факторингу №19062023, набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору про надання споживчого кредиту №5401957 від 18 січня 2022 року, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість за відсотками.

Разом з тим, перевіряючи розрахунки заборгованості суд зауважує, що відсотки за кредитом нараховані за період з 18 січня 2022 року по 15 вересня 2022 року включно, натомість п.1.4 кредитного договору строк кредиту визначений 30 днів, а в п.4.3.1 кредитного договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний дань, що слідує за днем такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп.4.2.2 - 4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

З огляду на умови договору кредитодавець мав право нараховувати відсотки за договором не більше 120 календарних днів, починаючи з дня укладення договору, тобто з 18 січня 2022 року по 18 травня 2022 року включно. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком відсотків по договору за період з 18 січня 2022 року по 18 травня 2022 року включно, які нараховані на залишок заборгованості за кредитом та з урахуванням сплачених відповідачем коштів, в сумі 7 470 грн. 00 коп. та визначає розмір заборгованості за кредитом в сумі 7 470 грн. 00 коп., з яких: 5 000 грн. 00 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 470 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Доводи відповідача про те, що він з 18 березня 2022 року по 30 серпня 2023 року був військовослужбовцем та перебував на військовій службі, і відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йому проценти за користування кредитом не нараховуються на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно роз`яснення Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем не надано доказів на підтвердження повідомлення ТОВ «Авентус Україна» в період дії кредитного договору щодо розповсюдження на нього гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для реалізації вказаного права на пільгу відповідач не звернувся до ТОВ «Авентус Україна» із повідомленням, заявою чи пропозицією про зміну договору, не використав своє право, передбачене законом та не надав встановлені документи, а тому у ТОВ «Авентус Україна» протягом дії договору не виникало обов`язку перерахування відсотків за користування кредитом.

Доводи відповідача про те, що кредитний договір №5401957 від 28 січня 2022 року, укладений між ним та ТОВ «Авентус Україна», укладено з порушенням вимог чинного законодавства, так як у договорі немає його електронного підпису або електронного цифрового підпису також на увагу не заслуговують, оскільки кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочину підтверджено належними та допустимими доказами.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС в складі Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.

Доводи відповідача про те, що позивачем не долучено до матеріалів справи доказів надання йому кредиту суд до уваги не приймає, так як позивачем подано повідомлення з відповідним додатком переліку операцій АТ «ПУМБ» №КНО-20.4/78 від 23 червня 2023 року, де вказано номер транзакції, сума транзакції, дата та час проведення транзакції та номер картки, на яку перераховані кошти, де зокрема сума транзакції збігається з сумою наданого кредиту, дата проведення транзакції з датою укладеного договору та зазначено частково номер картки, на яку перераховані кошти, який збігається з реквізитами платіжної банківської картки, вказаної в п. 2.1 кредитного договору. Також суд враховує факт сплати відповідачем в рахунок погашення заборгованості коштів в сумі 1 140 грн. 00 коп. Натомість відповідач доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок не належить йому, не надав. Суд погоджується з представником позивача ОСОБА_2 , що відповідач не позбавлений був можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких, відповідно до законодавства.

Також, позивачем надано детальний розрахунок суми заборгованості за договором, який перевірений судом, в тому числі і в частині нарахування відсотків. При цьому суд зазначає, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами була відповідачем погоджена, а виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19).

Щодо не отримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги суд вказує, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач не сплачував заборгованість в повному обсязі за кредитним договором ні позивачу, ні ТОВ «Авентус Україна», унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, відтак суд доходить до висновку про стягнення заборгованості на користь позивача, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

І щодо не відповідності позовної заява вимогам п. 6-10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, як про це вказує відповідач, суд зауважує, що як слідує з тексту позовної заяви вона подана з додержанням вимог статей 175, 177 ЦПК України. Зокрема на вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві вказано, що позивачем не здійснювалися заходи досудового врегулювання спору, на вимогу п. 7 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вказано, що позивачем не здійснювалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, на вимогу п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України наведено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, на вимогу п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи і на вимогу п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем підтверджено про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1 805 грн. 45 коп. (7 470 грн. 00 коп. х 2 684 грн. 00 коп./11 105 грн. 00 коп.).

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором № 5401957 про надання споживчого кредиту від 18 січня 2022 року в розмірі 7 470 (сім тисяч чотириста сімдесят) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у розмірі 1 805 (одна тисяча вісімсот п`ять) грн. 45 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 14 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Першко