Справа № 516/713/23
Провадження № 2-н/496/18/24
УХВАЛА

23 січня 2024 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Пендюра Л.О., розглянувши заяву Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг теплопостачання,

УСТАНОВИВ:

Директор КП «Одеська ТЕЦ-2» Михайлов О.В. звернувся до Теплодарського міського суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» заборгованості зі сплати за послугу з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування в сумі 16711 грн 65 коп., а також усіх судових витрат.

Ухвалою Теплодарського міського суду Одеської області від 20.12.2023 року цивільну справу за заявою Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг теплопостачання передано на розгляд Біляївського районного суду Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються, а частина 2 вказаної статті зазначає, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дослідивши заяву КП «Одеська ТЕЦ-2» та додані до неї документи, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, а ч. 8 ст. 28 вказаного Кодексу встановлено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Водночас, ч. 1 ст. 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Аналогічний висновок також зроблено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг теплопостачання, які надаються за місцезнаходженням нерухомого майна, належного боржниці, а саме квартири АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Біляївського районного суду Одеської області.

Таким чином заява про видачу судового наказу не підсудна Біляївському районному суду Одеської області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно з ч. 8 ст. 165 ЦПК України суд вправі лише тоді, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Матеріали заяви не містять доказів, що ОСОБА_1 являється фізичною особою-підприємцем.

Зважаючи на те, що заява КП «Одеська ТЕЦ-2» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг теплопостачання надійшла до Біляївського районного суду Одеської області з Теплодарського міського суду Одеської області з порушенням правил підсудності, спори щодо підсудності не допускаються, а постановлення ухвали з порушенням правил підсудності є безумовною підставою для скасування судового рішення, у зв`язку із чим вважаю за необхідне відмовити стягувачеві у видачі судового наказу.

За таких обставин приходжу до висновку, що у видачі судового наказу КП «Одеська ТЕЦ-2» слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 30, п. 9 ч. 1, ч. 8 ст. 165, 258-260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Міському комунальному підприємству «Одеська теплоелектроцентраль №2» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг теплопостачання.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату послуг теплопостачання до суду за місцезнаходженням нерухомого майна, де надаються послуги.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено 23.01.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра