Справа № 487/7088/23
Провадження № 2/487/650/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

05.10.2023 позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ; визнати право власності на частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що до 22.11.2022 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу за спільні грошові кошти позивачка та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку за спільною згодою подружжя було оформлено на відповідача. Наразі між сторонами існують суперечки щодо користування спірним майном, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Суд своєю ухвалою від 09.10.2023 залишив вказаний вище позов без руху у зв`язку із вказаними в ньому недоліками.

23.10.2023 від позивачки на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надійшла заява про усунення недоліків разом із доданими до неї документами.

Суд ухвалою від 25.10.2023 відкрив провадження, призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.11.2023 від представника позивачки адвоката Бердникової К.О. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона збільшила первісні позовні вимоги та, крім іншого, просила визнати право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 69,1 кв.м, житловою площею 40,7 кв.м за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

31.01.2024 від позивачки на адресу суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ст.151 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали додані до позовної заяви, вивчивши обґрунтування ОСОБА_2 щодо необхідності застосування заходу забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9743879 від 20.09.2013, право власності на спірну квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем по справі.

Виходячи з того, що предметом спору є поділ спільного майна подружжя, в тому числі квартири, на яку позивач просить накласти арешт, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а застосування саме такого виду забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам та фактично реалізує мету його застосування.

Підстав, щодо обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. 149,150,152,153,154,353,354 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу № 1049, виданого 20.09.2013 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Яновською С.О.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Копію ухвали до негайного виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її отримання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя І. В. Боброва