Справа № 127/4751/24
Провадження № 2-н/127/686/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
Суд, розглянувши зазначену заяву, додані до неї матеріали вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.
Положеннями ст.19 ЦПК України визначено справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. Так, ч.3 ст.19 ЦПК визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Ст. 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2012 року наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
З огляду на викладене суд констатує, що наказне провадження є безспірним, тобто в такому порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав від 13.12.2023, власниками квартири АДРЕСА_1 , зазначені: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Разом з цим, ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» звернулось із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ лише з ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , яка забезпечується послугами ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Таким чином судом не встановлено правових підстав для стягнення заборгованості за спожитий природний газ лише з одного власника ОСОБА_1 .
З викладеного у суду виникає об`єктивний сумнів у безспірності вимог заявника до ОСОБА_1 , щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ, за наведеною стягувачем адресою.
Згідно з ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Згідно з п. 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Таким чином, за наявності сумніву щодо порушеного права заявника у зв`язку з наданням боржнику ОСОБА_1 , послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_2 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для видачі судового наказу.
Керуючись ст.ст. 165, 166, 261, 353, 354 ЦПК України, суд
Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: