12 серпня 2024 рокуЄдиний унікальний № 501/1836/24 Провадження № 2/501/1121/24
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області

у складі:головуючого - Тордія Е.Н. секретар судових засідань Карпової Ю.А.

номер справи № 501/1836/24 номер провадження 2/501/1121/24

розглянувши в відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» ,треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиир Олександрович; приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович про повернення майна набутого за рахунок іншої особи, -

участь у справі приймала: позивач - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

01 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить повернути майно набутого за рахунок іншої особи.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 23 жовтня 2021 року по 02 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. на підставі виконавчого напису нотаріуса Бригіда В.О. за № 31557 від 04 жовтня 2021 року була видана постанова про відкриття виконавчого провадження № 67166674 від 18 жовтня 2021 року і за цією постановою приватним виконавцем були зняті кошти з її банківського рахунку НОМЕР_1 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»(Монобанк) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» 9346,00 грн. (далі по тексту ТОВ «КОШЕЛЬОК»).

05 листопада 2021 року позивач звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ТОВ «КОШЕЛЬОК», згідно якого просила суд визнати виконавчий лист № 31557 від 14 жовтня 2021 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованості в розмірі 15120,00 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір.

15 березня 2022 року за цивільною справою № 501/4262/21 провадження № 2/501/165/2022 Іллічівський міський суд Одеської області прийняв рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і гроші за судовий збір були повернуті.

15 червня 2023 року представник ТОВ «КОШЕЛЬОК» - Терно Олександр Віталійович подав апеляційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області. 31 серпня 2023 року Одеський апеляційний суд видав ухвалу про повернення апеляційної скарги представнику ТОВ «КОШЕЛЬОК». Рішення суду від 15 червня 2023 року набрало законної сили 16 квітня 2023 року.

Позивач, вважає що діями відповідача порушені її права, тому вона змушена звернутися до суду, та просить повернути майно набутого за рахунок іншої особи.

Просить стягнути 9346.00 грн, витрати 3% річних, інфляційні витрати , та судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 1211.20 гривень .

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 03 травня 2024 року позовна заява була залишена без руху, через невідповідність положенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України.

Після усунення вказаних в ухвалі суду недоліків 14 травня 2024 року по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 04 червня 2024 року.

Також відповідачу та третім особам , які не заявляють самостійних вимог наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, надала обґрунтований розрахунок.

Представник відповідача, треті особи в судове засідання не з`явились, поважної причини неявки суду не повідомили, про дату, час та спосіб розгляду справи, повідомлені шляхом здійснення виклику до суду направлення їм на останню відому судові адресу судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками та через оголошення на веб сайті судової влади.

Представник відповідача, треті особи відзиви щодо пред`явлених позовних вимог в встановлений судом строк не надали.

Учасники судового процесу відповідно до положень ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи викладене , відповідно до положень ст. 128, 131 Цивільного кодексу України відповідач та треті особи вражаються повідомленими про розгляд справи належним чином.Суд вважає можливим продовжити розгляд справи на підставі наданих суду доказів, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

23 жовтня 2021 року по 02 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. на підставі виконавчого напису нотаріуса Бригіда В.О. за № 31557 від 04 жовтня 2021 року була видана постанова про відкриття виконавчого провадження № 67166674 від 18 жовтня 2021 року і за цією постановою приватним виконавцем були зняті кошти з банківського рахунку НОМЕР_1 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»(Монобанк) на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» 9346,00 грн.

05 листопада 2021 року позивач звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ТОВ «КОШЕЛЬОК», згідно якого просила суд визнати виконавчий лист № 31557 від 14 жовтня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «КОШЕЛЬОК» заборгованості в розмірі 15120,00 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути судовий збір.

15 березня 2022 року за цивільною справою № 501/4262/21 провадження № 2/501/165/2022 Іллічівський міський суд Одеської області прийняв рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і гроші за судовий збір були повернуті.

31 серпня 2023 року Одеським апеляційним судом апеляційна скарга представнику ТОВ «КОШЕЛЬОК» повернута. Рішення Іллічівського міського суду від 15 березня 2022 року набрало законної сили 16 квітня 2022 року.

Будь яких відзивів та заперечень від відповідача, третіх осіб щодо заявлених позовних вимог на час розгляду справи до суду не надходило.Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів.За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Цивільного процесуального кодексу України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено.

Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали позовної заяви, додані до неї докази приймає наступне рішення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми

Згідно положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення даної статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком подій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц викладено позицію про те, що: «зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала».

Згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18: «Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не грунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.»

Згідно із постановою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20: «Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі».

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/20633/15-ц від 20 березня 2019 року зазначено, що предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зміни майнового стану цих осіб.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 592/12956/21 від 22 березня 2023 року під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 Цивільного кодексу України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/16664/18.

Таким чином, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, виконавчий напис нотаріуса був визнаний таким, що не підлягає виконанню, а представник відповідача не заперечував факт отримання коштів за вказаним виконавчим написом, суд вважає, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 9346,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Дія ст. 625 Цивільного кодексу України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 908/2552/17.

Відтак, наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та трьох відсотків річних, нарахованих на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Однак, позивачем неправильно визначено строк нарахування 3% річних та інфляції.

Так , рішення Іллічівського міського суду Одеської області суду від 15 березня 2022 року набрало законної сили 16 квітня 2022 року, а тому 3% річних та інфляційни витрати необхідно обраховувати з 17 квітня 2022 року.

Така , позиція суду узгоджується з приписами статті 253 Цивільного кодексу України а також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 7 лютого 2024 року у справа № 910/3831/22 провадження № 12-45гс23.

Як було зазначено вище, зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. В іншому випадку (за позицією відповідача) без судового рішення зобов`язання з повернення безпідставно отриманих коштів не виникало б узагалі, тобто якби позивач не звернувся до суду, то відповідач не мав би обов`язку повернути йому безпідставно отримані кошти.

Таким чином, стягненню підлягають 3% річних за період з 17 квітня 2022 року по 01 травня 2024 року та становлять 572.00 грн. , інфляційні втрати в сумі - 2024.95 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду.

Враховуючи, що відповідач наведені позивачем обставини не спростував, доказів належного виконання зобов`язань за договором суду не надав, тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 9346,00 грн. - суму безпідставно набутих коштів; 572.00 грн 3% річних; 20424.95 грн. - суму інфляційного збільшення за прострочення повернення безпідставно набутих коштів.

Судові витрати.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ,відповідно до положень п.1,ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 133, 137, 138, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» ,треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володиир Олександрович; Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович) про повернення майна набутого за рахунок іншої особи задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», (Код , місцезнаходження: 08135, Київська область, с. Чайки, вул. Антонова, 8а) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «МТБ Банк» кошти, набути за рахунок іншої особи у розмірі 9346,00 грн., 3% річних у розмірі 572.00 грн., індекс інфляції у розмірі 2045.95 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий