Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Кунець Н.Р.
за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.
представника позивача адвоката Молень Р.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Магдич Ольги Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Молень Ростислав Богданович до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2024 у задоволені позову ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Молень Р.Б. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, відмовити. Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_2 на сплату судового збору в розмірі 12 405 грн покласти на позивача.

25.01.2022 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Магдич О.О. подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яким стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.02.2024, заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Магдич О.О. про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду та призначено до судового розгляду.

12.02.2024 судом зареєстровано письмове заперечення проти заяви про стягнення судових витрат подане представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Молень Р.Б., в якій останній вказує, що у судовій справі № 607/16890/22 стороною відповідача ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, однак разом із відзивом, як у впродовж усього розгляду справи стороною відповідача ОСОБА_1 не подали до суду попередній розрахунок суми судових витрат, які сторона очікувала понести у зв`язку із розглядом даної, що позбавило позивача можливості підготуватися до спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат. Окрім цього, зважаючи на незначну складність справи, а саме через поширеність спірних правовідносин, регулювання спірних правовідносин загальними нормами цивільного законодавства, наявність усталеної судової практики у подібних справах, та, відповідно, незначну складність виконаних адвокатом робіт, позивач вважає заявлений представником відповідача Палюх О.М. розмір витрат на правничу допомогу несправедливо завищеним та таким, що не відповідає критерію реальності та розумності. З огляду на викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Проте, якщо суд прийде до переконання про наявність підстав для задоволення заяви просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні заперечив з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та просив відмовити у її задоволенні, з підстав викладених у письмових запереченнях.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Магдич О.О. в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, що підтверджується довідкою телефонограмою від 05.02.2024 складеною секретарем судового засідання. Про причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Суд вважає, що відповідач та її представник про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зміст поданої представником позивача заяви та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 22.01.2024 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Магдич О.О. повідомила, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення, така заява зафіксована у протоколі судового засідання.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.01.2024 у задоволені позову ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Молень Р.Б. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, відмовлено, судові витрати понесені позивачем ОСОБА_2 на сплату судового збору в розмірі 12 405 грн покладено на позивача.

При цьому, рішенням суду не вирішено питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

25.01.2022 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Магдич О.О. поштовим зв`язком через АТ Укрпошта подала суду заяву про ухвалення додаткового рішення, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн.

До матеріалів справи представником відповідача адвокатом Магдич О.О. долучено: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1027165 від 01.03.2022; договір № 14 про надання правової допомоги від 01.03.2022; акт приймання передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг з надання правової допомоги у справі № 607/16890/22 від 25.01.2024.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Повноваження адвоката Магдич О.О. підтверджені договором про № 14 про надання правової допомоги від 01.03.2022 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1027165 від 01.03.2022.

Як вбачається з договору № 14 про надання правової допомоги від 01.03.2022, укладеного між адвокатом Магдич О.О. та Замовником ОСОБА_1 , Замовник доручає, а Виконавець бере на себе захист інтересів Замовника у цивільних справах а його участі.

За змістом п.п. 4.1, 4.2 Договору, вартість послуг по договору визначається за погодженням сторін в залежності від характеру та тривалості справи. Замовник вносить оплату авансом до моменту або в момент укладення акт приймання-передачі виконаних робіт. Повний розрахунок повинен бути проведений не пізніше 3-х днів з моменту завершення розгляду справи в суді відповідної інстанції.

Відповідно до акту приймання передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг з надання правової допомоги у справі № 607/16890/22 від 25.01.2024, ОСОБА_1 та адвокат Магдич О.О. узгодити детальний опис та вартість робіт, які виконані в рамках договору про надання правової допомоги № 14 від 01.03.2022 у справі за позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу, а саме :

-вивчення правової ситуації та перспективи щодо пред`явленого ОСОБА_2 до Тернопільського міськрайонного суду позову про стягнення боргу, в т.ч. вивчення судової практики Верховного суду України з даного питання, підготовка відзиву проти позовної заяви, виготовлення копій долучених до нього доказів, формування комплексу документів необхідних для їх подання; надіслання відзиву та доданих документів іншим учасникам справи та їх подача в канцелярії Тернопільського міськрайонного суду або через відділення Укрпошти передбачає затрату від 18-ти годин робочого часу адвоката та оплату у розмірі 9000 грн, із розрахунку 1 год.=500 грн;

-ознайомлення із відповіддю на відзив позивача ОСОБА_2 , його аналіз та співставлення із матеріалами справи та судовою практикою Верховного суду України з розгляду судових спорів аналогічного типу; підготовка заперечення на відповідь на відзив; його надіслання іншим учасникам справи та подача даного комплексу документів в канцелярії Тернопільського міськрайонного суду або через відділення Укрпошти передбачає затрату від 13-ти годин робочого часу адвоката та оплату у розмірі 6500 грн, із розрахунку 1 год.=500 грн;

-аналіз зібраних та досліджених доказів, пояснень представників сторін в судових засіданнях, досліджених матеріалів архівної справи № 607/18049/20, підготовка виступу адвоката в судових дебатах по справі № 607/16890/22 в письмовому вигляді передбачає затрату від 19-ти годин робочого часу адвоката та оплату у розмірі 9500 грн, із розрахунку 1 год. = 500 грн;

-участь у судових засіданнях Тернопільського міськрайонного суду передбачає затрату від 5-ти годин робочого часу адвоката та оплату у розмірі 5000 грн, із розрахунку 1 год. - 1000 грн.

Згідно вказаного акту приймання передачі сторони узгодили, що вартість наданих Замовнику послуг складає 30 000 гривень. Зазначені послуги Виконавцем надані у повному обсязі (в т.ч. участь у судових засіданнях). Оплата Замовником проведена в повному обсязі. Сторони не мають взаємних претензій щодо переліку, якості наданих послуг та їх вартості і проведеного розрахунку.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Магдич О.О. та відповідачем ОСОБА_1 підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО №1027165 від 01.03.2022, договором № 14 про надання правової допомоги від 01.03.2022 та актом приймання передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг з надання правової допомоги у справі № 607/16890/22 від 25.01.2024.

Разом з тим, суд бере до уваги, що від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Молень Р.Б. надійшло заперечення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу, в якому останній зауважує, що зазначені представником відповідача витрати на професійну правничу допомогу є несправедливо завищеним та таким, що не відповідають критерію реальності та розумності.

Суд звертає увагу на відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, суд вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу наведені в акті приймання передачі виконаних адвокатом та оплачених замовником послуг з надання правової допомоги у справі № 607/16890/22 від 25.01.2024, оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є неспівмірними з обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, який здійснює свою діяльність протягом тривалого часу, суд вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу.

На переконання суду, наведені в акті приймання передачі виконаних робіт послуги щодо вивчення правової ситуації та перспективи щодо пред`явленого позову про стягнення боргу, вивчення судової практики Верховного суду України з даного питання, складання процесуальних документів та формування комплексу документів необхідних для їх подання не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини третьої статті 141 ЦПК України та не є співмірним зі складністю справи.

При цьому суд враховує, що протягом розгляду справи правова позиція сторін у справі не змінювалась, відтак у представника відповідача не було необхідності у вивченні додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі.

Щодо посилань представника позивача на факт не подання відповідачем попереднього розрахунку суми судових витрат, які сторона очікувала понести у зв`язку із розглядом даної протягом розгляду справи, то суд зауважує, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Вказане узгоджується із висновком Верхового суду викладеним у постановах від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 08.04.2021 у справі № 905/716/20, від 31.03.2021 у справі № 916/2087/18, від 10.12.2020 у справі № 922/3812/19.

Водночас суд вважає, що право позивача підготуватися до спростування витрат, які він вважає необґрунтованими, та довести їх неспівмірність порушено не було, так як заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, разом із доданими до неї додатками була надіслана на поштову адресу представника позивача ОСОБА_2 адвоката Молень Р.Б., 25.01.2024, а відтак сторона позивача на думку суду мала достатньо часу для підготовки до розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення та подання суду письмових спростувань витрат, які позивач вважає необґрунтованими.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З врахування наведеного, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, суд вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн, який підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 в користь відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Магдич О.О. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Молень Р.Б. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу підлягає до задоволення частково, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 133, 134, 141, 270, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Магдич Ольги Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Молень Ростислав Богданович до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст додаткового рішення суду складено 14.02.2024.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець