Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 лютого 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, посилаючись на те, що 30.08.2019 о 16 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Волонтерській, буд. 19, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю автомобілів «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Автомобіль «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 станом на час скоєння ДТП належав позивачу на праві власності. В результаті вказаної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2020 у справі №642/6867/19 водія ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована відповідачем згідно полісу ОСЦПВ АМ 8333889, позивач з метою компенсації спричинених збитків звернувся до відповідача в порядку, визначеному Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, 04.06.2020 позивачем було письмово повідомлено відповідача про ДТП, а також, надано на огляд пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_2 .

Лише 23.10.2020 позивачем отримано страхове відшкодування у розмірі 47 565,66 грн. Проте, з розміром страхового відшкодування позивач не погоджується, вважає його значно .заниженим. В обґрунтування розміру страхового відповідач повідомив, що з висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 24286/2869 від 06.02.2020 року вбачаються ознаки обопільної вини водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Враховуючи, що згідно з полісом ОСЦПВ серія AM № 8333889 від 03.12.2018 року ліміт відповідальності було встановлено у розмірі 100 000 грн з франшизою у розмірі 1 000 грн, а відповідач здійснив виплату виплату страхового відшкодування лише у розмірі 47 565,66 грн, недоплачена сума страхового відшкодування з боку відповідача становила 51 434,34 грн. Не погоджуючись з розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача та ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих ДТП. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року по цивільній справі № 642/6856/20, яке набрало законної сили 11.09.2023 року, позовні вимоги позивача були задоволені частково. Так, зазначеним Рішенням Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року стягнуто:

з ОСОБА_2 на користь позивача франшизу в розмірі 1 000 грн відповідно до полісу ОСЦПВ серія AM № 833889 від 03.12.2018 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі 38 775,43 грн, моральну шкоду в розмірі 5 000 грн;

з відповідача на користь позивача недоплачене страхове відшкодування в розмірі 51 434,34 грн;

з відповідача на користь позивача за період з 04.09.2020 року по 23.10.2020 року - пеню у розмірі 1 622,95 грн, інфляційні збитки - 1 494,90 грн та 3 % річних у розмірі 405,74 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування;

з відповідача на користь позивача за період з 23.10.2020 року по 08.11.2021 року - пеню у розмірі 7 631,96 грн, інфляційні збитки - 5 091,97 грн та 3 % річних у розмірі 1 614,08 грн за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування

Позивач вважає, що з відповідача також має бути стягнута пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання з виплати суми страхового відшкодування за подальший період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року, тобто до дати фактичної сплати відповідачем на користь позивача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 51 434,34 грн в межах виконавчого провадження № НОМЕР_4.

Так, відповідно до розрахунку, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 51 434,34 грн. за період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року розмір пені становить 41 682,95 грн.

Зазначає, що з відповідача на користь позивача, окрім пені за прострочений виплати страхового відшкодування, мають також бути стягнуті інфляційні збитки та три проценти річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

За період починаючи з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року на суму недоплаченого страхового відшкодування 51 434,34 грн інфляційні збитки становлять 17 129,76 грн, а три проценти річних - 3 141,02 грн.

З цих підстав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.

За змістом ст. 279 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

За таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30.08.2019 о 16 год. 30 хв. в м. Харкові по вул. Волонтерській, буд. 19, сталася ДТП за участю автомобілів «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що належить йому на праві власності. В результаті вказаної ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2020 у справі №642/6867/19 водія ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 18).

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була відповідачем згідно полісу ОСЦПВ АМ 8333889 (а.с. 17).

04.06.2020 позивачем було письмово повідомлено відповідача про ДТП, а також, надано на огляд пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_2 (а.с. 19).

23.10.2020 позивачем отримано виплату страхового відшкодування у розмірі 47 565,66 грн (а.с. 28). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 24286/2869 від 06.02.2020 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Mustang», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 138 775,43 грн (а.с. 29-38).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.08.2023 року по цивільній справі № 642/6856/20, яке набрало законної сили 11.09.2023 року, позовні вимоги позивача були задоволені частково, зокрема, цим рішенням було стягнуто пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 51 434,34 грн за період з 23.10.2020 року по 08.11.2021 року (а.с. 39-45).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, розмір пені за період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 51 434,34 грн, становить 41 682,95 грн (а.с. 63). За період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року на суму недоплаченого страхового відшкодування 51 434,34 грн, розмір інфляційних збитків становить 17 129,76 грн, три проценти річних за період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року становлять 3 141,02 грн (а.с. 64-65).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування»: страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку; страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору урахування при настанні страхового випадку; страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Оскільки зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №6-927цс16 та постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 2-438/12, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання до виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст. 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. З аналізу вищевказаних норм закону слідує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

До таких висновків під час розгляду подібних справ дійшов Верховний Суд, зокрема, під час розгляду справ № 916/190/18 (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019) та № 910/11249/17 (Постанова Верховного Суду від 07.02.2018).

Тобто, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів не змінює природи зобов`язання та підставі виникнення відповідного боргу.

Порядок та умови виплати страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регламентовано спеціальним законом, яким є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників - наземних транспортних засобів».

Згідно зі ст. 36 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку - таїни, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Окрім наведеного, згідно з пунктом третім частини першої статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Системний аналіз положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» та Цивільного кодексу України дає змогу дійти однозначного висновку, що в разі настання страхового випадку та за умови надання потерпілою особою, в строк, передбачений Законом, заяви на виплату страхового відшкодування, на страхову компанію покладається обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування.

У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу па 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок - інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, розмір пені за період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 51 434,34 грн, становить 41 682,95 грн (а.с. 63). За період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року на суму недоплаченого страхового відшкодування 51 434,34 грн, розмір інфляційних збитків становить 17 129,76 грн, три проценти річних за період з 09.11.2021 року по 21.11.2023 року становлять 3 141,02 грн (а.с. 64-65).

Зазначені розрахунки відповідачем не було спростовано, інших розрахунків також не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що за загальним правилом, період, за який нараховується неня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Верховним Судом у Постанові від 12.01.2022 р. справа № 501/3553/18 зазначено, що відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а перебіг цього строку відповідно до статті 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У Постанові від 12.01.2022 р. справа № 683/1216/16 Верховним Судом зазначено: «відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність один рік. Отже, стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу».

Таким чином, відповідно до змісту норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку давності за основною вимогою.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення пені за період, що перевищує один рік до моменту подання позову до суду, суперечить положенням п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Позивач звернувся з позовом до суду 22.12.2023 року, що підтверджується інформацією, зазначеною підприємством поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» на конверті, в якому позовна заява надійшла до суду (а.с. 74-75). Відповідно, пеню не може бути нараховано за більший період ніж 22.12.2022 року по 22.12.2023 року. З огляду на викладене, позовна вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за період з 22.12.2022 року по 22.12.2023 року у розмірі 23 313,14 грн.

Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання (здійснення виплати страхового відшкодування з порушенням передбаченого Законом строку), що підтверджується відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, то вимоги позивача про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 23 313,14 грн, 3% річних у розмірі 3 141,02 грн, інфляційних втрат у розмірі 17 129,76 грн, що в загальному становить 43 583,92 грн, підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 755,26 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 141, 206, 265-267, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення пені, інфляційних збитків та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 пеню, інфляційні збитки та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 43 583 (сорок три тисячі п`ятсот вісімдесят три) гривні 92 копійки;

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 26 копійок;

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Копилівська, буд. 40, );

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом міста Києва за письмовою заявою відповідача;

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Подільського районного суду міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин;

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Київським апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

Суддя В.В. Гребенюк