Справа № 242/5147/21
Провадження № 4-с/242/3/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 року головуючим по справі визначено суддю Черкова В.Г.

Суддя Селидівського міського суду Донецької області Черков В.Г. заявив самовідвід, у зв`язку з тим, що при розгляді даної справи можуть виникнути сумніви в об`єктивності та неупередженості судді, оскільки скаржник по справі є ОСОБА_2 , яка працює в Селидівському міському судді Донецької області на посаді помічника судді Черкова В.Г.

Крім цього, згідно ч.1 ст.33 ЦПК України визначення судді, а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

14.12.2023 (коли відбувався автоматизований розподіл даної судової справи) була відсутня випадковість її розподілу, оскільки працює тільки один суддя.

У сукупності це може викликати сумніви в об`єктивності та неупередженості судді у стороннього спостерігача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу ), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно дот закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в неупередженості, повинен заявляти самовідвід або бути відведений.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно із ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Х1 черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 року неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передьачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

У відповідності до п.12 висновку №1(2001)Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Простандарти незалежності судових органіві незмінності суддів» від01.01.2001р.незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми,вільними від будь-яких зв`язків,прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою нетільки збоку сторіну конкретній справі,але із боку суспільства вцілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливлює в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Відповідно до п. 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.10.1982 р. у справі «П`єрсак проти Бельгії» зазначається «Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу… тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений».

Будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обгрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Щонайменші сумніви щодо неупередженості судді є підставою для його виходу з процесу (справи «Де Куббер проти Бельгії», «Пуллар проти Сполученого Королівства», «Білуха проти України» та інш.).

Аналіз зазначених положень дає підстави дійти висновку про те, що підставою для самовідводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді, а достатнім є лише припущення, що суддя в силу будь-яких обставин не може зберегти безсторонність.

З наведеного слідує, що самовідвід є обов`язком судді з метою забезпечення гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення судочинства.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, з метою усунення будь-яких сумнівів та підстав для звинувачень в необ`єктивності чи упередженості суду при розгляді справи, наявні підстави для задоволення заяви судді про самовідвід та передачу справи до канцелярії для здійснення повторного автоматичного розподілу.

Керуючись ст. ст. 36, 39,40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід головуючого по справі - судді Черкова В.Г. за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Справу № 242/5147/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровського районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції передати до канцелярії Селидівського міського суду Донецької області для здійснення повторного автоматичного розподілу у порядку, визначеному ст. 31 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя