Справа № 761/2064/24
Провадження № 2-з/761/85/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Юзькова О.Л, розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

У поданій заяві заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту: на автомобіль марки "Тойота" модель "Ленд Крузер 200" рік випуску 2013, тип - загальний легковий - загальний універсал -В, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 ; заборонити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) користуватись та розпоряджатись автомобілем марки "Тойота" модель "Ленд Крузер 200" рік випуску 2013, тип - загальний легковий - загальний універсал -В, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , до набрання чинності судового рішення; заборонити Регіональному сервісному центру ТСЦ МВС України в місті Києві з знімати з реєстрації автомобіль марки "Тойота" модель "Ленд Крузер 200" рік випуску 2013, тип - загальний легковий - загальний універсал -В, д.н.з. НОМЕР_1 , шасі НОМЕР_2 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ). Свої вимоги обґрунтовують тим, що є реальна небезпека реалізації майна відповідачами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вказує, що заявлена вимога про забезпечення позову знаходиться в прямому причинному з`язку з позовними вимогами

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, вказуючи на те, що заявлена вимога про забезпечення позову знаходиться в прямому причинному з`язку з позовними вимогами, заявником не наведено обгрунтувань таких тверджень, зважаючи на те, що предметом позову є стягнення боргу за договором позики.

Крім того, матеріали заява не містять посилання на обставини, які б свідчили про можливі недобросовісні дії відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку, що заявником не доведено існування реальної загрози невиконання або чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову, задоволенню не пілягає.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. ст. 149-153 ЦПК України, суддя-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: