Справа № 484/6698/23
Провадження № 2/484/190/24
Рішення

іменем України

14.02.2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Максютенко О.А.

за участі секретаря судового засідання Завірюхи В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Первомайську цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

без участі сторін

встановив

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.09.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем був укладений кредитний договір №2384001, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" надав кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки відповідача. Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, відповідно до п. 1.1 Кредитного договору. 05.05.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №05052023, відповідно до якого ТОВ "Лінеура Україна" відступає ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає права вимоги до боржника. Відповідно до реєстру боржників від 05.05.2023 до договору факторингу №05052023 до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" відповідно до договору факторингу перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №2384001 від 20.09.2021 року, який укладений між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 . Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 22800,00 грн. заборгованість за відсотками. Відповідач умови кредитного договору не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом.

14.12.2023 року ухвалою суду у справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

11.01.2024 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається, що жодного кредиту на суму 20000,00 грн. строком на 30 днів між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем не укладалося. Між ними було укладено договір про надання споживчого кредиту в сумі 10000,00 грн. Крім того, ТОВ "Лінеура Україна" не повідомляло відповідача про віступлення права вимоги позивачу за договором факторингу, тому свою заборгованість перед ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" відповідач не визнає і вважає, що має зобов`язання перед первісним кредитором. Також, позивачем не враховано вимоги п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а тому ним протиправно здійснено розрахунок відсотків за період з 05.05.2023р. по 31.10.2023р. Більше того, в позові не вказано за який період нараховані відсотки, що унеможливлює взагалі визначення суми відсотків. Представник відповідача просив врахувати, що відповідач проходить військову службу, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, визнає заборгованість лише перед первісним кредитором, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

25.01.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив за якою остання просила залишити без розгляду та задоволення відзив відповідача, оскільки доводи відповідача не відповідають дійсності та нормам діючого законодавства. Так, відповідачем в порушення Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Зборойних Сил України від 07.04.2017 №124, ч. 6 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" не повідомлено первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та не надано відповідних документів для застосування пільги визначеної щодо не нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Враховуючи правову позицію висловлену Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, відповідач не звільняється від обов`язку погашення кредиту взагалі в зв`язку з неповідомленням боржника про зміну кредитора чи боржник не отримав такого повідомлення.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 20.09.2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем був укладений договір №2384001 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 10000,00 грн, на строк 30 днів, тобто датою повернення кредиту є 18.10.2021 р. (п. 1.1, 1.2 Договору). Процентна ставка становить 1,90% на добу та застосовується на умовах визначених п.п. 1.4 -1.6 цього Договору.

Укладений кредитний договір №2384001 підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, і надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до кредитного договору № 2384001 кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

18.10.2021 року між сторонами було укладено Додатковий договір до Договору №2384001 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким погоджено наступні умови, а саме: строк на 30 днів, дату повернення кредиту - 18.11.2021 року, процентна ставка за користування кредитом - 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

05.05.2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №05052023, відповідно до якого ТОВ "Лінеура Україна" відступає ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає права вимоги до боржника.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 05.05.2023 до договору факторингу №05052023 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №2384001 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 20.09..2021 року в сумі 32800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 22800,00 грн. заборгованість за відсотками.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитними договорами вбачається, що загальна сума боргу складає: 32800,00 грн.

Позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" підлягають задоволенню виходячи з того, що позивач має право задовольнити свої порушенні права шляхом звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача кожної складової грошової заборгованості за кредитним договором, нарахованою відповідно до умов кредитного договору та ст. 625 ЦК України.

Разом з цим суд зазначає, що оскільки відповідачем розмір заборгованості не спростовано, альтернативного розрахунку суду не надано, відповідач визнає заборгованість перед первісни кредитором, тому суд вважає доведеним обов`язок відповідача і його невиконання по сплаті строкових платежів за користування кредитними коштами, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості за наданими кредитами у загальному розмірі 32800,00 грн.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 вказаного законуелектронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, щостаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів.

За такими обставинами позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючі, що позовні вимоги задоволені судом в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481 грн, який позивач сплатив при подачі позову до суду.

ухвалив

стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2384001 від 20.09.2021 року в сумі 32800 грн, з яких: 10000 тис заборгованість за основною сумою боргу та 22800 грн сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , місцезнаходження якого: вул. Симона Петлюри, 30, в м. Київ, (реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ "ТАСкомбанк").

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 15.02.2024 року.

Суддя: