Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/458/23
Провадження № 2/494/36/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.01.2024 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Римаря І.А
за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 494/458/23 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про стягнення боргу за договором позики»,-
В провадженні судді Березівського районного суду Одеської області перебувала на розгляді цивільна справа №493/458/23 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про стягнення боргу за договором позики».
Відповідно до розпорядження №221 від 19.10.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_3.
На підставі викладеного 19.10.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.
Ухвалою судді від 25.10.2023 року вказану справу прийнято до свого провадження.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 24.11.2022 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір позики у простій письмовій формі. У цей же день відповідач надала позивачеві розписку, якою засвідчила факт прийняття у позику грошових коштів у розмірі 8 666 грн 00 коп, строк повернення яких склав 30 календарних днів з дня отримання позики. Однак відповідач не здійснила повернення суми позики у визначений строк. У зв`язку з вищевказаним позивач просить суд задовольнити його позов та стягнути на його користь з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 8 666 грн. та судові витрати у розмірі 1073.60 грн та на правничу допомогу 4500 грн.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 14.02.2024 року.
В судове засідання 25.01.2024 року позивач не з`явився. 25.01.2024 року від представника позивача надійшла на адресу суду заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.63).
Відповідач у судові засідання 11.12.2023 р та 25.01.2024 року також не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, так на її адресу направлялась ухвала про відкриття провадження по справі з зазначенням дати судового засідання, та судова повістка, однак конверти повернулись з відповідними відмітками (а.с.34-35, 61-62), також виклик здійснювався через оголошення на веб сайті (а.с.60). Відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надавала, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, а тому на підставі ст.128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), особа вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.
Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його письмовій заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
24.11.2022 року ОСОБА_2 написала розписку про отримання нею грошових коштів у сумі 8 666 грн від ОСОБА_1 (а.с.8).
Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).
Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України по справі № 564/2736/15-ц від 28 листопада 2018 року.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання.
Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач станом на день розгляду справи свої зобов`язання за розпискою в обумовлений сторонами термін не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг за розпискою.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Водночас, при подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, який він просить стягнути з відповідача на його користь.
З урахуванням задоволення позовних вимог, з останньої підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 1073 грн. 60 коп.
Також, позивач просить стягнути з відповідача кошти на правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Судом встановлено, що між адвокатом Проніною В.М та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги та згідно акту про надання послуг від 09.03.2023 року, розрахунку, вказано, що сума гонорару за надання правової допомоги складає 4500 грн (а.с.19-20).
Суд вважає зазначити, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази, пропорційність витрат, беручи до уваги, що позов задоволено, та керуючись принципами справедливості та розумності, суд вважає за можливе визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1000 грн., які належить стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 «Про стягнення боргу за договором позики» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) основний борг у розмірі 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 00 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.01.2024 року.
Суддя І.А. Римар