Провадження № 2-з/359/4/2024
УХВАЛА

Іменем України

04 січня 2024 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Яковлєва Л.В., розглянувши заяву заступника керівника прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2023 року заступник керівника Київської обласної прокуратури Малинецький В.А. звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київська область із заявою про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0474 площею 0,0569 га, яка розташована на території Бориспільського району та належить ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 ).

Заяву обґрунтовано тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 359/12502/23 за позовом виконуючого обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.Підставами для пред`явлення до суду вказаного позову слугувало порушення вимог ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні громадянином російської федерації ОСОБА_1 земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення садівництва.

Так, зокрема встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, в порядку спадкування набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначен-ням для ведення садівництва із кадастровим номером :03:005:0474 площею 0,0569 га, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, СТ «Жолудь», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 вересня 2023 року.

07 серпня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (рішення № 36501114 від 07 серпня 2017 року приватного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Київського міського нотаріального округу Недоступ Л.Л.).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призна-чення (з 07 серпня 2017 року по даний час) не відчужив її, прокуратура вражає наявними підстави для її конфіскації у власність держави.

Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

Враховуючи, що сукупність вищевказаних обставин може спонукати відповідача ОСОБА_1 до вжиття активних дій з метою утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у вищевказаній справі, недопущення повернення земельної ділянки у власність держави.

Зважаючи на те, що спірна земельна ділянка перебуває у власності громадянина російської федерації, а продовольча безпека України потребує вжиття вичерпних заходів для її захисту в умовах воєнних дій, які ведуться на території України, заступник керівника Київської обласної прокуратури Малинецький В.А. звернувся до Бориспіль-ського міськрайонного суду Київська область із заявою про забезпечення позову.

Дана заява про забезпечення позову передана згідно журналу реєстрації вхідної кореспонденції суду на розгляд судді Яковлєвій Л.В. 25 грудня 2023 року.

У зв`язку з перебуванням судді Яковлєвої Л.В. у відпустці в період з 25 грудня 2023 року по 03 січня 2024 року включно, клопотання заступника керівника прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову вирішується у перший робочий день після виходу з відпустки.

Згідно положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказане, розгляд заяви в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України проводиться судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд, згідно ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, може застосувати кілька видів забезпечення позову. При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Відповідно роз`яснень Пленум Верховного Суду України п.4 постанови за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Судом встановлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 359/12502/23 за позовом виконуючого обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки. Провадження у вказаній справі на час розгляду заяви про забезпечення позову не відкрито.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.

За змістом ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За змістом правового висновку Верховного суду, наведеного у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі за № 183/5864/17-ц, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою, а доводи, викладені в ній свідчити про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

З викладених у заяві про забезпечення позову обставин вбачається, що між сторонами існує спір щодо володіння спірною земельною ділянкою сільськогосподарського призна-чення громадянином іноземної держави.

Судом встановлено, що заявником не надано жодних доказів щодо наявності намірів відповідача щодо відчуження земельної ділянки та будинку, який знаходиться на даній земельній ділянці. Доводи заявника ґрунтуються виключно на посиланнях на судову практику Верховного Суду України і наразі є лише припущенням, які не обґрунтовано та не доведено належними і допустимими доказами.

За таких обставин, враховуючи, що заявником не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, та з метою не порушення прав і законних інтересів власника майна, суд приходить висновку про відмову у забезпеченні позову.

Одночасно суд роз`я снює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду та наявності для цього підстав.

За таких умов, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначенихст.149 ЦПК України визначених і доведених для забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви заступника керівника прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі : Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки відмовити.

Копію ухвали суду невідкладно направити заявнику - Київській обласній прокуратурі.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Можливість отримати інформацію щодо справи, що розглядається, учасники справи мають на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Веб-адреса сторінки: http://bpm.ko.court.gov.ua/sud1005.

Суддя Яковлєва Л.В.