Провадження № 2/466/822/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові, ЗМУМЮ про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

18.12.2023р. позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до Шевченківського ВДВС ЗМУМЮ про зняття арешту з майна квартири по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивують тим, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після смерті останніх, Третьою державною нотконторою відкрито спадкові справи за № 152/2022 та № 153/2022, позивачі претендують на спадкове майно.

Як з`ясувалось при оформленні спадщини, на вищевказану квартиру по АДРЕСА_1 накладено арешт, згідно постанови державного виконавця ДВС у Шевченківському районі м. Львова від 17.04.2006.

Позивачі зазначають, що у 25.02.2009р. Шевченківським ВДВС Львівського МУЮ було винесено постанову про звільнення майна з-під арешту, однак з невідомих причин, не було скасовано записи щодо арешту спірної квартири в Реєстрі прав власності, а згодом запис щодо арешту перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

09.11.2023р. позивачі звертались до Шевченківського ВДВС у м. Львові із заявою про зняття арешту з вищевказаної квартири, однак 08.12.2023р. отримали відмову, оскільки згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень, відсутні відомості щодо виконавчих проваджень по боржнику ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також неможливо встановити щодо якого виконавчого провадження встановлено обтяження № 3439477 від 17.04.2006.

Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважать, що лише в судовому порядку зможуть захистити свої порушені права.

Позивачі на розгляд справи до суду не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без їх участі, підтримують позовні вимоги.

Представник відповідача - Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові, ЗМУМЮ на розгляд справи не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних оправ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із вказаної довідки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на квартиру АДРЕСА_2 накладений арешт. Вказане обтяження зареєстроване 10.07.2006р. на підставі постанови про арешт майна боржника від 17.04.2006р., видавник: ДВС у Шевченківському районі м. Львова, державний виконавець Конашевич С.М.

Згідно цієї ж довідки, квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Проведення державної реєстрації прав та наявність відповідних відомостей у Державному реєстрі прав, підтверджує відсутність сумнівів щодо права власності на майно поточних власників.

Таким чином, у суду немає підстав для сумніву у праві власності позивачів на спірне нерухоме майно.

Згідно ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Нормами .ч.1.2 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.08.2020р.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.12.2021р.

Після смерті ОСОБА_3 . Третьою Львівської держнотконторою відкрито спадкову справу № 152/2022, а після смерті ОСОБА_4 , - спадкову справу № 153/2022. Позивачі претендують на спадщину пі смерті останніх .

Як вбачається із листа Шевченківського ВДВС від 08.12.2023р., позивачам надано відповідь на їх заяву № В-4/10945 від 08.12.2023 з приводу зняття арешту зі спірної квартири, якою повідомлено, що вимоги звернення не можуть бути задоволені, оскільки арешт може бути знятий лише за рішенням суду, оскільки згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні відомості щодо виконавчих проваджень по боржнику ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , а також неможливо встановити щодо якого виконавчого провадження встановлено обтяження № 3439477 від 17.04.2006.

В той же час судом встановлено, що постановою державного виконавця Шевченківського ДВС Бекесевича Т.В. від 25.02.2009 скасовано арешт квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.04.2006р.

Між тим, з невідомих причин, не було скасовано записи щодо арешту вказаної квартири в Реєстрі прав власності, а згодом, запис щодо арешту перенесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, відмова Шевченківського ВДВС у м. Львові у знятті арешту з квартири, перешкоджає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити права на спадщину за законом за померлими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відтак, суд приходить до висновку про наявність безпідставно накладеного обтяження на майно позивачів, що дає підстави для захисту їх прав, шляхом задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» ст. ст. 3,4 12, 13, 76, 81, 82, 89, 137, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Шевченківський відділу державної виконавчої служби у м. Львові, ЗМУМЮ, ажреса: м. Львів, вул. Котлярська, 6, ідент. код 35009321.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів після оголошення рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима