Справа № 462/6955/15-ц
УХВАЛА

30 січня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина Володимира Романовича

встановив:

Заявник подав скаргу на дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) - Панчишина Володимира Романовича, у якій просить визнати протиправними дії/бездіяльність державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) Панчишина Володимира Романовича у виконавчому провадженні № 54525847 щодо неналежного виконання обов`язків, передбачених ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» та порушення ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, та зобов`язати останнього надати стягувачу ОСОБА_1 копії усіх постанов державного виконавця та інших процесуальних документів у виконавчому провадженні № 54525847.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06 листопада 2023 року скаргу залишено без руху, вказано, які саме порушення вимог ст. 175 і 177 ЦПК України слід усунути та надано строк протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу суду від 06 листопада 2023 року тричі надіслано заявнику ОСОБА_1 на поштову адресу, вказану у скарзі ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується супровідними листами від 06 листопада 2023 року, 21 листопада 2023 року та 04 грудня 2023 року. Однак, поштові конверти, адресовані заявнику поверталися на адресу суду 20 листопада 2023 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання», 01 грудня 2023 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та 19 грудня 2023 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши матеріали поданої скарги, суд дійшов наступного висновку.

Верховний Суд у своїй постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 висловив правову позицію, яка полягає у тому, що сам лише факт неотримання заявником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки це зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надала суду таку адресу для направлення кореспонденції, вказавши її у своїй скарзі.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публійчний розгляд його справи упродовж розумного староку незалженим і безстроннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо

його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у справі на всіх етапах розгляду, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії»).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява №18986/06, від 16 лютого 2017 року).як зазначено у рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та наголошено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі.

Водночас, у рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження та наголошено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі.

Таким чином, судом вжито достатніх заходів для вручення заявнику копії ухвали про залишення скарги без руху, передбачених ЦПК України та здійснено усіх передбачених законом дій для забезпечення особі права на розгляд його скарги.

З матеріалів скарги вбачається, що заявник подав апеляційну скаргу на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 11 липня 2023 року щодо вирішення його скарги, що свідчить про його обізнаність із наявність у провадженні суду такої справи, водночас з моменту розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . Львівським апеляційним судом 29 вересня 2023 року та залишення скарги без руху 06 листопада 2023 року до 30 січня 2024 року він не цікавився питаннями щодо її розгляду. Із врахуванням наведеного, того що ухвала суду скеровувалося на адресу ОСОБА_1 , зазначену в скарзі, тричі, однак останній не вжив заходів до її виконання, суд дійшов переконання, що ухвала суду скерована йому належним чином, а вказані в ухвалі суду недоліки заявник не усунув у встановлений судом строк.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Водночас, згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 447 ЦПК України, суд -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) Панчишина Володимира Романовича вважати неподаною та повернути Заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України, а саме до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Іванюк І.Д.