Справа № 314/5247/23
Провадження № 2/314/312/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Свідунович Н.М., секретар судового засідання Печонкіна В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2023 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України справа передана судді Мануйловій Н.Ю.

Ухвалою суду від 08.11.2023 задоволено заяву про самовідвід судді Мануйлової Н.Ю., останню відведено від розгляду цивільної справи № 314/5247/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, цивільну справу передано на повторний розподіл для визначення іншого складу суду в порядку ст. 14 ЦПК України.

14.12.2023, відповідно до ст. 14 ЦПК України, справа передана судді Кононенку І.О.

Ухвалою суду від 19.12.2023 відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.01.2024 задоволено заяву про самовідвід судді Кононенка І.О., останнього відведено від розгляду цивільної справи № 314/5247/23 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вільнянської міської ради Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, цивільну справу передано на повторний розподіл для визначення іншого складу суду в порядку ст. 14 ЦПК України.

01.02.2024, відповідно до ст. 14 ЦПК України, справа передана судді ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 02.02.2024 справу прийнято до розгляду за правилами загальногопозовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

30.01.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку площею 22,0000 га з кадастровим номером :01:002:0368, номер запису про право власності 43285931, місце розташування: Запорізька область, Запорізький район, Вільнянська міська територіальна громада;

- земельну ділянку площею 62,0000 га з кадастровим номером :01:002:0367, номер запису про право власності 43287057, місце розташування: Запорізька область, Запорізький район, Вільнянська міська територіальна громада.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що на в позові ставиться питання про скасування державної реєстрації права власності Вільнянської міської ради () на земельні ділянки площею 22,0000 га з кадастровим номером :01:002:0368, номер запису про право власності 43285931 та площею 62,0000 га з кадастровим номером :01:002:0367, номер запису про право власності 43287057.При цьому позивач зазначає, що міська рада, дізнавшись про подання вказаного позову, може вчинити дії, спрямовані на зміну власника та/або користувача спірних земельних ділянок, що очевидно істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач зазначає, що відповідач схильний до вчинення несумлінних дій щодо спірних земельних ділянок та наразі вчиняє активні процесуальні дії з метою скасування раніше накладеного арешту. На думку позивача, очевидно, що відповідачем готуються чергові процесуальні диверсії та несумлінні дії, з метою унеможливлення ефективного судового захисту у даній справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у їх відсутність.

Вивчивши вимоги заявника, викладені у заяві, матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 22.12.2006, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. А згідно з п. 4 цієї постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, цивільно-процесуальним законом визначено обов`язок заявника вказати та обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення та його обґрунтування, вказати про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Крім того, суд при розгляді заяви про забезпечення позову повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Позивач вказує, що відповідач може вжити заходів до відчуження у будь-який спосіб спірних земельних ділянок, однак підтверджень цього до суду не надано.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або утруднення його виконання без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Таким чином суд приходить до висновку, що заявником не надано доказів на підтвердження відповідачем наміру відчужити у будь-який спосіб спірні земельні ділянки.

Саме лише звернення до суду із позовом не є безумовною підставою вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим його виконання.

Таким чином, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою, з огляду на що у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Свідунович

02.02.2024