Номер провадження: 22-ц/813/2075/24
Справа № 495/9790/22
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
05.02.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.
учасники справи:
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар",
на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року,
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Віталій Олександрович,
Короткий зміст позовних вимог
Позивач вважає, виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з відсутністю доказів безспірності вимог, зазначає, що вчинення виконавчого напису можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Авансар» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнив.
Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу зазначив, що відсутні вагомі та об`єктивні причини для зменшення судових витрат або відмови у їх стягненні, адже представником відповідача доказів вказаного до суду не надано, тому вважав за необхідне стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.09.2023 року ОСОБА_1 , приватному нотаріусу Київського міського Нотаріального округу Остапенку Євгену Михайловичу, приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Цинєву Віталію Олександровичу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву та пояснень на апеляційну скаргу відповідно, проте відзиву та пояснень не надходило.
Приватний виконавець та приватний нотаріус копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримали 03.10.2023 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримала 08.11.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар» копію ухвали про відкриття провадження отримало 20.10.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Учасники процесу в судове засідання не з`явились про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авансар» повістку отримало 22.12.2023 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. повістки отримали 02.01.2024 року та 29.12.2023 року відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Приватний нотаріус Київського міського Нотаріального округу Остапенко Є.М. повідомлений у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ніким не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку № 12 від 24 жовтня 2008 року.
Задовольняючи заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні вагомі та об`єктивні причини для зменшення судових витрат або відмови у їх стягненні, адже представником відповідача доказів вказаного до суду не надано.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі в оскаржуваній частині апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частини перша та друга статті 15 ЦПК України).
Предметом розгляду у даній справі є вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Крім того, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновок про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
До позовної заяви позивачем додано ордер про надання правничої допомоги серії АА № 1251871 від 11.11.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 на підставі договору № б/н від 11.11.2022 року діяти від її імені в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 04.11.2019 року
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 12.03.2023 року.
30.12.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в обґрунтування якої зазначено, що позивачем не надано доказів понесення витрат на правову допомогу, та доказів направлення відповідачу копії вказаної заяви. У вказаній заяві відповідач просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, або зменшити розмір заявлених вимог, встановити суму яка буде співмірною зі складністю справи.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.01.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 28.02.2023 року.
Відповідно до ч. 9 статті 84 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
В матеріалах справи відсутні докази вручення або ознайомлення відповідача із заявою про стягнення понесених витрат на правову допомогу від 16.01.2023 року та долученими доказами, що свідчить про позбавлення відповідача можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано та не надано оцінки клопотанню відповідача про зменшення розміру судових витрат, яке надійшло до суду 30.12.2022 року.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не врахувавши зазначені вище норми закону та обставини справи, дійшов помилкового висновку про ненадання відповідачем доказів для зменшення судових витрат.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно ч. ч. 1, 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з п. 5.3 Договору про надання правової допомоги від 11.11.2022 року вартість послуг за цим договором визначається відповідно до обсягу наданих послуг, вказаних у акті приймання-передачі виконаних робіт.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.
Колегія суддів вважає, що зазначений в детальному описі робіт від 11.11.2022 року адвокатом час для надання усної консультації та узгодження правової позиції 4 год, аналіз судової практики 5 год, написання позовної заяви 5 год є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору, складності справи та надмірно завищеним.
Частинами першою, п`ятою статті 444 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» задовольнити частково.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року в оскаржуваній частині змінити, зменшивши суму стягнуту з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з 11200 грн до 5000 грн.

В порядку повороту виконання рішення у справі № 495/9790/22, стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» грошові кошти в сумі 6200 грн, витрати пов`язані з наданням правничої допомоги, що стягнуті за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 березня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.В. Кострицький

Н.В. Стахова