ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» лютого 2024 року

м. Харків

справа № 2034/9866/2012

провадження № 22ц/818/408/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представниця заявника ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_4 , представниця особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року в складі судді Шинкарчука Я.А.

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про заміну стягувача при виконанні рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Клопотання мотивовано тим, що 02 грудня 2012 року Харківським районним судом Харківської області ухвалено рішення у справі № 2034/9866/2012, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 9 871 000,00 доларів США, заборгованість за процентами 5 710,67 доларів США, суму простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4 870 514,75 доларів США, суму простроченої заборгованості по комісійній винагороді у розмірі 611 502,94 грн, пеню за прострочення погашення кредиту у розмірі 13 179 594,17 грн, пеню за прострочення погашення комісійної винагороди в сумі 159 345,89 грн, пеню за прострочення погашення процентів у розмірі 12 083 578,78 грн, а також судовий збір у розмірі 3 219,00 грн.

22 січня 2013 року на виконання зазначеного рішення суду Харківським районним судом Харківської області виданий виконавчий лист.

Зазначив, що 12 жовтня 2020 року відбулись електронні торги з продажу лоту № GL1N419094 про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», оформлені протоколом електронного аукціонну № UA-EA-2020-09-28-000001-b, згідно якого переможцем визначено ОСОБА_1 із найвищою пропозицією в сумі 347 867,75 грн. Оплату лоту № GL1N419094, оформленого протоколом № UA-EA-2020-09-28-000001-b від 12 жовтня 2020 року в сумі 347 867,75 грн здійснено 22 жовтня 2020 року, що підтверджується квитанцією № 0.0..1.

30 жовтня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений договір про відступлення (купівлі продажу) права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб.

Як вбачається з пункту 10 додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі продажу) права вимоги від 30 жовтня 2020 року, права вимоги відступається зокрема і за кредитним договором № 163/06- Ф від 22 червня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_7 .

Отже, відповідно до договору про відступлення (купівлі продажу) прав вимоги від 30 жовтня 2020 року, він набув права вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 за кредитним договором № 163/06- Ф від 22 червня 2007 року.

Просив замінити стягувача (первісного кредитора) з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на процесуального правонаступника (нового кредитора) ОСОБА_1 у справі № 2034/9866/2012 щодо виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 163/06-Ф від 22 червня 2007 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача задоволено, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника ОСОБА_1 при виконанні рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача при виконанні судового рішення від 02 жовтня 2012 року відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Так вказала, що судове рішення у справі ухвалено 02 жовтня 2012 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2012 року, тобто судове рішення у справі набрало законної сили 11 грудня 2012 року. Таким чином, рішення у справі могло бути виконано до 11 грудня 2013 року включно. Зазначила, що суд першої інстанції так і не зміг визначитись, ким все ж таки має бути ОСОБА_1 стягувачем за виконавчим листом чи стороною у виконавчому провадженні. Разом з тим, норми чинного законодавства не передбачають можливості замінити сторону при виконанні судового рішення. Посилалася на те, що в матеріалах справи відсутні докази передачі документів, які засвідчують права, що передаються та інформації, яка є важливою для їх здійснення. Вказала, що боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що на момент розгляду справи в суді першої інстанції було достеменно відомо ОСОБА_1 . Як вбачається з листа нотаріуса від 03 червня 2021 року № 224/02-14 ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із претензією кредитора до спадкоємців. Зазначила, що договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги укладено вже після смерті ОСОБА_6 , що унеможливлює перехід права вимоги за такими зобов`язаннями.

03 січня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представниці ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала судове рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому виклала обставини справи та акцентувала увагу суду на тому, що ОСОБА_4 не доведено, що суд вирішив про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Посилалася на норми процесуального права, які, на її думку, не були порушені та норми права щодо процесуального правонаступництва у виконавчому провадженні. Зазначила, що заміна стягувача на його правонаступника при виконанні судового рішення є нічим іншим як заміна стягувача на його правонаступника у виконавчому провадженні, що не порушує прав та обов`язків боржників (їх правонаступників), оскільки не змінює їх обсягу, а стосується лише заміни кредитора у зобов`язанні.

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити апеляційну скаргу. Зазначила, що наразі в суді першої інстанції знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до спадкоємців, зокрема, і до ОСОБА_4 , про стягнення цієї заборгованості, тому вважала, що права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 та інших спадкоємців цим судовим рішенням вирішено. Також, відносно ОСОБА_8 у зв`язку зі смертю виконавче провадження закінчено.

В свою чергу представниця ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні. Підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскільки вимога ОСОБА_1 не зачіпає права, свободи, інтереси та (або) обов`язки інших осіб, які не долучені до участі у справі, вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2012 року у справі № 2034/9866/2012, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 9 871 000,00 доларів США, заборгованість за процентами 5 710,67 доларів США, суму простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4 870 514,75 доларів США, суму простроченої заборгованості по комісійній винагороді у розмірі 611 502,94 грн, пеню за прострочення погашення кредиту у розмірі 13 179 594,17 грн, пеню за прострочення погашення комісійної винагороди в сумі 159 345,89 грн, пеню за прострочення погашення процентів у розмірі 12 083 578,78 грн, а також судовий збір у розмірі 3 219,00 грн (а.с.237-242 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року залишено без змін (а.с.166-169 том 2).

Харківським районним судом Харківської області на виконання зазначеного рішення суду видані виконавчі листи, які отримані представником позивача 30 січня 2013 року (довідковий лист до справи том 1).

12 жовтня 2020 року відбулись електронні торги з продажу лоту № GL1N419094 про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», оформлені протоколом електронного аукціону № UA- EA-2020-09-28-000001-b, згідно якого переможцем визначено ОСОБА_1 із найвищою пропозицією в сумі 347 867,75 грн (а.с.12 том 3).

30 жовтня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення (купівлі продажу) права вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги банку до позичальників та/або поручителів, зазначених у додатках № 1 та № 2 до цього договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (а.с.7-8 том 3).

Як вбачається з пункту 10 додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі продажу) права вимоги від 30 жовтня 2020 року, право вимоги відступається зокрема і за кредитним договором № 163/06-Ф від 22 червня 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 (а.с.9-10 том 3).

Матеріали справи містять копію дублікату квитанції № 0.0..1 від 22 жовтня 2020 року про сплату ОСОБА_1 347 867,75 грн про оплату лоту № GL1N419094, оформленого протоколом № UA EA-2020-09-28-000001-b від 12 жовтня 2020 року (а.с.11 том 3).

З інформації про виконавче провадження від 08 грудня 2020 року вбачається, що 01 червня 2013 року відкрито виконавче провадження № 38223878 з примусового виконання виконавчого листа № 2034/9866/2012, виданого 22 січня 2013 року Харківським районним судом Харківської області (а.с.13-14 том 3).

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_4 надано:

копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50 том 3);

лист приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П. № 250/02-14 від 09 вересня 2020 року, відповідно до якого спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 є: ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с.51-52 том 3);

лист приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н. П. № 224/02-14 від 03 червня 2021 року, відповідно до якого 26 січня 2021 року нотаріусом отримано претензію кредитора від ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 163/06-Ф від 22 червня 2007 року (а.с.53 том 3).

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Розділ VI ЦПК України присвячений процесуальним питанням, пов`язаним з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). У цьому розділі ЦПК України міститься стаття 442, яка регулює питання заміни сторони виконавчого провадження. У частинах першій, другій та п`ятій згаданої статті зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Приписи цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з чинним законодавством заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є однією з підстав правонаступництва у цивільних відносинах, відповідно, є підставою для процесуального правонаступництва, яке є можливим на будь-якій стадії процесу.

Згідно зі статтею 512 ЦК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні передбачає заміну на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям. Тобто підставою заміни внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до іншої особи цивільних прав і обов`язків вибулої сторони. У зв`язку з такою заміною відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України.

Звертаючись до суду з вимогою про заміну стягувача, ОСОБА_1 не зазначив, що боржник ОСОБА_12 помер.

Цивільною правоздатністю називається здатність особи мати цивільні права і нести цивільні обов`язки (стаття 25 ЦК України). Правоздатність у громадянина України виникає від дня народження і припиняється з його смертю (або з визнанням громадянина померлим). Цивільна правоздатність як суспільно правова якість визнається за всіма громадянами, які мають бути рівними перед законом. Вона закріплюється в цивільному законодавстві як рівна для всіх і для кожного незалежно від походження, соціального й майнового стану, віросповідання тощо. Правоздатність це не кількісне вираження прав суб`єкта, а постійний громадський стан особи, не саме володіння правами, а здатність володіти правами.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 , який був відповідачем у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до нього про стягнення грошових коштів, за яким ухвалено судове рішення, яке набрало законної сили та з 2013 року знаходилося на виконанні, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50 том 3). ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну стягувача, в якій зазначив заінтересовану особу померлого, у грудні 2020 року. 09 вересня 2020 року спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Із змісту статті 25 ЦК України вбачається, що правоздатність у громадянина України припиняється з його смертю. Тобто, суд першої інстанції не мав права відкривати провадження у справі за заявою, в якій заінтересованою особою, відповідачем за судовим рішенням, був померлий, оскільки його правоздатність припинилася у зв`язку з його смертю.

Пунктом 6 частини 1 статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Не дивлячись на це, було відкрито провадження у справі, постановлено ухвалу та фактично вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи , що в даному випадку нормами ЦПК України не передбачено залучення заінтересованих осіб до участі у справі за заявою про заміну стягувача на стадії апеляційного розгляду, судова колегія вважає, що судове рішення підлягає скасуванню, як таке, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального права (стаття 379 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вирішувалося тільки процесуальне питання, перерозподіл судових витрат не здійснювався.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.379, ст.ст.381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 14 лютого 2024 року.