печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» (далі - відповідач, ТОВ «Українське бюро кредитних історій»), в якому просить зобов`язати відповідача вилучити інформацію з кредитної історії ОСОБА_1 за договором (003998235) по кредиту від 25.04.2013 року, та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що згідно даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в кредитний історії позивача міститься інформація за договором (003998235) по кредиту від 25.04.2013 року, де донором інформації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»). Вказує, що позивачем не надавалася згода на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро жодної інформації щодо нього за вищевказаним договором, крім того, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було стороною зазначеного правочину. Зазначає, що 25.04.2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») на підставі заяви ОСОБА_1 № С11-14507-250413 відкрило позивачу рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 50 000,00 грн. 02.10.2015 року Національний банк України прийняв рішення № 664 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». Так, на адвокатський запит представника позивача, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомило про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором (003998235) по кредиту від 25.04.2013 року на підставі Договору № 2241/К про відступлення права вимоги, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» 07.05.2020 року. Вказує, що ПАТ «Дельта Банк» передало право вимоги за договором № С11-14507-250413 від 25.04.2013 року після спливу строку позовної давності за вказаним договором. Представник позивача вважає, що оскільки позивач не надавав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього, інформація з кредитної історії ОСОБА_1 за договором № 003998235 по кредиту від 25.04.2013 року підлягає вилученню на підставі ч. 2 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2023 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.01.2024 року.

23.01.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бузинного А.С. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 23.01.2024 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.01.2024 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 11.04.2024 року.

11.04.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Бузинного А.С. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 11.04.2024 року, за його відсутності, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

В судове засідання 11.04.2024 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача у заяві від 11.04.2024 року просив розглядати справу за його відсутності.

Оскільки, згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 25.04.2013 року ОСОБА_1 шляхом підписання заяви № С11-14507-250413 отримав в ПАТ «Дельта Банк» кредит у розмірі 50 000,00 грн. шляхом встановлення ліміту кредитної лінії на рахунку № НОМЕР_1 (а. с. 5).

07.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Новий кредитор) укладено договір № 2241/К про відступлення прав вимоги (далі - Договір № 2241/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (далі - Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами, тощо), з урахуванням усіх змін, доповнень, додатків до них згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а. с. 27 - 30).

Відповідно до витягу з Додатку № 1 до Договору № 2241/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № С11-14507-250413 від 25.04.2013 року (а. с. 31).

Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги).

Стаття 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, на підставі Договору № 2241/К про відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло прав кредитора у зобов`язанні, що виникло з кредитного договору № С11-14507-250413 від 25.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

Згідно з інформацією, розміщеною на сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (www.ubki.ua) за інформацією ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором № С11-14507-250413 від 25.04.2013 року у розмірі 70 900,00 грн. (а. с. 8 - 9).

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію. Користувач Бюро - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію.

Як визначено у ч. 1 ст. 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до Бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону; відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел за винятком відомостей (інформації), що становлять державну таємницю.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії це: а) відомості про кредитний правочин та зміни до нього (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину); б) сума зобов`язання за укладеним кредитним правочином; в) вид валюти зобов`язання; г) строк і порядок виконання кредитного правочину; ґ) відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином; д) дата виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір і стадія погашення; е) відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо); є) відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем. Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію про себе, що ідентифікує його як Користувача; про суб`єкта кредитної історії, яка визначена п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро вилучає з кредитної історії: 1) інформацію, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7, у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; 2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього; 3) інформацію, яка передбачена п. п. 2-4 ч. 1 ст. 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Отже, ТОВ «Українське бюро кредитних історій» є лише особою, яка збирає, зберігає та використовує інформацію, яка надається банками.

Відповідач не отримує та не зберігає згоди позичальників на збір, зберігання, використання та поширення через бюро інформації щодо них. Така згода надається банку-кредитору при укладенні кредитного правочину, є однією з умов і невід`ємною частиною кредитного правочину та зберігається банком у кредитній справі позичальника. Банки, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди.

Разом з тим, позивачем на надано доказів виконання зобов`язань перед ПАТ «Дельта Банк» або ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № С11-14507-250413 від 25.04.2013 року та доказів того, що він не надав згоди на збір, зберігання, використання та поширення його персональної інформації ПАТ «Дельта Банк» під час укладення кредитного договору.

Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 11, 16, 525, 526, 530, 551, 610, 612, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 5, 9, 10 Закону України «Про захист персональних даних», Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 353, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», адреса: 01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 22.04.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко