ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5746/23 Номер провадження 22-ц/814/1023/24Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 05 жовтня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 10:21:33 год. до 10:43:11 год., дата виготовлення повного тексту рішення 09 жовтня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх синів по 11 382,08 грн на кожну дитину. Судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, прохала покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на дітей, яка станом на 01.06.2023 року становить 11 382,08 грн на кожну дитину.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 11 382,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , у розмірі 11 382,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , у розмірі 11 382,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Додатковим рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2023 року заяву позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що заборгованість виникла під час слухання справи по суті і після подачі виконавчих листів до виконання аліменти сплачувались своєчасно, також в рахунок заборгованості відраховувалось із заробітної плати окремо 2,5%.

Суд першої інстанції залишив поза увагою роз`яснення, викладені у п.22 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) за ст.196 СК України настає лише за наявності вини цієї особи. Також про обов`язковість встановлення вини відповідача неодноразово наголошувалась у постановах ВС від 14.12.2020 у справі № 661/905/19, від 29.08.2019 у справі № 572/1689/16, від 10.02.2021 у справі № 461/7406/18, від 28.10.2020 у справі № 610/1213/17.

У відзиві адвокат Остапенко І.О., представник ОСОБА_2 , стверджує про безпідставність доводів апеляційної скарги та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Наголошується, що лише після винесення судом рішення відповідач почав сплачувати аліменти, а до цього чекав незрозуміло чого. Відповідач в судовому засіданні в ході розгляду справи зазначав, що він, знаючи про рішення, навмисно не сплачував аліменти і суд це зазначав у своєму рішенні.

Звертає увагу, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з 2019 року, позивачка зверталася до відповідача з проханням надавати допомогу, але її прохання були проігноровані.

Захоплення дітей потребують чималих фінансових затрат, так щомісячна вартість навчання в Робошколі складає 960 грн, в комп`ютерній академії за 1 навчальний рік вартість становить 20 640 грн, додаткові оплати проводяться на змаганнях та атестації в таеквон-до ІТФ, додаткові заняття з основної школи, зайняття з репетиторами з англійської мови, а ще базові витрати такі, як одяг, їжа, створення належних умов життєдіяльності, організації навчального процесу.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від фактичних шлюбних відносин мають спільних дітей, які народилися 15.10.2014 року: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.11-13).

Рішенням Ленінського районний суду м.Полтави від 22.01.2020 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у розмірі 1/12 частини (на кожну дитину) від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 та до досягнення дітьми повноліття. (а.с.65)

Постановою Полтавського апеляційного суду від 24.03.2020 скасовано рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 22.01.2020 в частині розміру стягнутих аліментів, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання малолітніх синів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-17).

13.04.2020 Ленінський районний суд м.Полтави видав три виконавчі листи у справі № 553/2094/19 про стягнення аліментів на користь позивачки на кожну дитину (а.с.18-20).

06.05.2020 державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень:

- № 61987830, відповідно до виконавчого листа № 553/2094/19 від 13.04.2020 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.21);

- НОМЕР_1 , відповідно до виконавчого листа № 553/2094/19 від 13.04.2020 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.22);.

- № НОМЕР_2 , відповідно до виконавчого листа № 553/2094/19 від 13.04.2020 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду 30.08.2019 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.23).

Постановами державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06.05.2020 звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , що отримує у Полтавській філії Полтавського обласного центру зайнятості за адресою: м.Полтава, вул. Небесної Сотні, 91. Запропоновано з нарахованого доходу, що належить до виплати боржнику, проводити утримання поточні платежі 12,5 %, в рахунок заборгованості 2,5 %. Заборгованість відраховувати, починаючи з 30.08.2019 року, відповідно до нарахованої заробітної плати боржника за відповідний період.(а.с.66-71)

Як вбачається з довідки про доходи № 16/08.01/2273-23 від 28.08.2023, ОСОБА_1 працював в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості на посаді директора і в період з травня 2020 року по лютий 2023 року йому була нарахована заробітна плата у розмірі 964 019,10 грн, з якої відраховано кошти на сплату аліментів у розмірі 437 874,09 грн (а.с.72).

У лютому 2023 року ОСОБА_1 подав до Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву з повідомленням нового місця отримання доходів для подальшого утримання аліментів (а.с.73).

Постановами державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 28.02.2023 звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , що отримує у Мачухівській сільській раді, за адресою: с.Мачухи, вул. Історична, 1. Запропоновано з нарахованого доходу, що належить до виплати боржнику, проводити утримання поточні платежі 12,5 %, в рахунок заборгованості 2,5 %. Заборгованість відраховувати, починаючи з 30.08.2019 року, відповідно до нарахованої заробітної плати боржника за відповідний період (а.с.74-79).

Згідно довідки про доходи № 9 від 29.08.2023 ОСОБА_1 працює у гуманітарному відділі виконавчого комітету Мачухівської сільської ради на посаді спеціаліста і в період з березня 2023 року по червень 2023 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 42 064,08 грн, з яких відраховано в рахунок аліментів 18 414 грн 50 коп (а.с.80).

У червні 2023 року ОСОБА_1 подано до Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) заяву з повідомленням нового місця отримання доходів для подальшого утримання аліментів (а.с.81).

Постановами державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 03.07.2023 звернуто стягнення на дохід ОСОБА_1 , що отримує у Мачухівській сільській раді, за адресою: с.Мачухи, вул. Історична 1. Запропоновано з нарахованого доходу, що належить до виплати боржнику, проводити утримання поточні платежі 12,5 %, в рахунок заборгованості 2,5 %. Заборгованість відраховувати, починаючи з 30.08.2019 року відповідно до нарахованої заробітної плати боржника за відповідний період.(а.с.82-87)

Згідно довідки про доходи № 02.7.4-02/1873 від 30.08.2023, ОСОБА_1 працює у виконавчому комітеті Мачухівської сільської ради з 03.07.2023 на посаді начальника відділу (Центру надання адміністративних послуг) і в період з липня 2023 року по серпень 2023 року і йому нарахована заробітна плата у розмірі 36 397,50 грн з яких утримано 14 174,99 грн (а.с.88).

Відповідно до розрахунків, складених головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Жмурком С.С., за станом на 01.10.2020 заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 становила по 26 730,82 грн на кожну дитину. Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою ОСОБА_1 аліментів в період з 30 серпня 2019 року по квітень 2020 року включно (а.с.26-28)

Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складених головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Жмурком С.С., за станом на 01.06.2023 заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 складає по 11 382,08 грн на кожну дитину (а.с.29-31).

Як вбачається з розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складених головним державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Жмурком С.С., за станом на 01.08.2023 заборгованість по сплаті аліментів боржника ОСОБА_1 складає по 10 930 грн на кожну дитину (а.с.90-94).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив заборгованість зі сплати аліментів, внаслідок чого у позивачки як одержувача аліментів виникло право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищуватиме розмір заборгованості по аліментах по 11 382 грн 08 коп. на кожну дитину.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.

Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину визначена ст. 196 СК України.

Частиною першою цієї статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, зазначеною нормою на боржника покладений обов`язок сплатити неустойку (пеню) у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів з його вини.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2ст. 196 СК України).

У постанові від 14 грудня 2020 року по справі №661/905/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Окремо, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 12 квітня 2022 року (справа № 381/1553/19-ц).

У справі, яка переглядається, встановлено, що позивачка, звертаючись до суду з позовом про стягнення з платника аліментів неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що з вини ОСОБА_1 , який зобов`язаний сплачувати аліменти за постановою Полтавського апеляційного суду від 24.03.2020 (справа № 553/2094/19), виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання трьох синів і станом на 27.06.2023 року сума неустойки (пені) становить 3 474 347,30 грн, однак враховуючи суму боргу просила стягнути 11 382 грн 08 коп. на кожну дитину окремо.

Як вбачається з наданих сторонами суду документів, заборгованість виникла за час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції, тобто у період з дня подачі позову 30.08.2019 та по день ухвалення судом рішення (квітень 2020 року). Тобто зобов`язання сплачувати аліменти до квітня 2020 року у відповідача ще не виникло, оскільки він не знав результат вирішення спору про стягнення аліментів по суті.

З наданих суду розрахунків, складених державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) вбачається, що відповідач своєчасно сплачує аліменти з першого дня подачі виконавчого листа до виконання і поступово зменшує розмір самої заборгованості, сплачуючи кожного місяці по 2,5% в рахунок заборгованості, як визначено державним виконавцем, і станом на 01.08.2023 в нього наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі по 10 930 грн на кожну дитину. (а.с.26-28, 29-31, 90-94)

На переконання апеляційного суду в діях відповідача відсутній умисел на ухилення від сплати аліментів, оскільки після набрання рішенням законної сили та з дати відкриття виконавчого провадження, боржник сплачує всю суму нарахованих аліментів і одночасно сплачує в рахунок заборгованості 2,5 % від заробітної плати, що поступово зменшує сам розмір боргу, добросовісно повідомляв державних виконавців про зміну місця роботи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить висновку про недоведеність обставин, визначених законом, на які посилається позивачка в обґрунтування заявлених вимог, оскільки не є доведеним факт ухилення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід скасувати, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, а саме про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору за подачу позову до суду відповідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», витрати, понесені ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 грн, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити за недоведеністю.

Втрати, понесені ОСОБА_1 у розмірі 1 610,40 грн, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов