УХВАЛА

30 січня 2024 року

м. Київ

справа № 756/11502/21

провадження № 61-652 ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного судувід 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , державний нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори Іваненко Раїса Семенівна, про розірвання договору довічного утримання та розірвання договору про зміну набувача в договорі довічного утримання, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного судувід 04 грудня 2023 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано договір довічного утримання (догляду) від 01 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р. С. та зареєстрований в реєстрі за № 3-984.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (по 1/4 частки кожній) на підставі рішення Оболонського районного суду міста Києва по справі № 756/12313/18 (провадження № 2/756/645/20) від 20 лютого 2020 року.

Скасовано заборону відчуження на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 11803651, зареєстровану 04 листопада 2011 року Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою.

Відмовлено у розірванні договору про заміну набувача в договорі довічного утримання від 03 листопада 2011 року, що був укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , посвідченого державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Іваненко Р. С. та зареєстрований в реєстрі за № 3-3851.

10 січня 2024 року до ВерховногоСуду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року після закінчення строку на касаційне оскарження, у якій просила її скасувати у повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Щодо строків касаційного оскарження

У заяві, доданої до касаційної скарги, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваної постанови був отриманий на електронну пошту 11 грудня 2023 року, що підтверджується відповідними доказами.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано в розумний строк після отримання оскаржуваної постанови та її оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 14 грудня 2023 року, клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Щодо форми і змісту касаційної скарги

У порушення вимог пункту 6 частини другої статті 392 ЦПК Українизаявник у касаційній скарзі не викладає чітко свого клопотання. Так, ОСОБА_1 просить скасуватипостанову Київського апеляційного судувід 04 грудня 2023 року у повному обсязі, однак зі змісту прохальної частини вбачається, що заявник оскаржує також рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року в частині відмови у розірванні договору про заміну набувача у договорі довічного утримання та не згодна із вимогою про розірвання договору довічного утримання.

Враховуючи вище викладене, заявнику необхідно визначитись та уточнити які судові рішення нею оскаржуються, а також оскаржуються частково чи у повному обсязі.

Щодо підстав касаційного оскарження

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Враховуючи передбачений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного процесу, за наданої редакції касаційної скарги суд касаційної інстанції позбавлений можливості самостійно, на власний розсуд, виокремити певну підставу касаційного оскарження судового рішення та вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). Також надіслати на адресу суду копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Щодо сплати судового збору

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України доданий до касаційної скарги документ про сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн, не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Розміри ставок судового збору визначено частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом).

Згідно із частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Враховуючи, щопозовні вимоги ОСОБА_2 задоволено постановою Київського апеляційного судувід 04 грудня 2023 року в частині двох вимог немайнового характеру (розірвання договору довічного утримання та скасування заборони відчуження на 1/2 частину спірної квартири) та однієї вимоги майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частину спірної квартири ), однак зі змісту касаційної скарги неможливо встановити в якій частині позовних вимог оскаржується судове рішення, заявнику необхідно уточнити чи оскаржує він судове рішення у повному обсязі чи в частині, та із врахуванням уточнень сплатити судовий збір.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного судувід 04 грудня 2023 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 04 грудня 2023 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 19 лютого 2024 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь