Справа №534/1720/23
Провадження №2/534/454/23
У Х В А Л А

15 січня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Комарова Д.Ю.,

за участі: секретаря судового засідання Гончар С.Т.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду зі згаданим позовом до відповідача, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою постійного проживання матері ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Уточнивши позовні вимоги, просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.12.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 про продовження строку підготовчого провадження. Продовжено строк підготовчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення місця проживання малолітньої дитини строком на тридцять днів.

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в підготовче судове засідання не з`явилися.

Від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України до закінчення дії правового режиму воєнного стану та оголошення демобілізації, оскільки ОСОБА_3 перебуває у складі Збройних Сил України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій просила зупинити провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та провести підготовче судове засідання у її відсутність.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву, в якій заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що в разі зупинення провадження по справі порушуються її інтереси та інтереси неповнолітньої дитини, оскільки відповідачем не надано достатніх доказів на підтвердження свого клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши доводи сторін, суд виходить із наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № N 8-рп/2002). На такій позиції неодноразово наголошував Верховний Суд України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнанихабо оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У свою чергу реалізація завдання цивільного судочинства, визначеного статтею 2 ЦПК України, та ефективне поновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права не можливе без дотримання судом встановлених законом строків розгляду та вирішення справи.

Частиною третьою статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Виходячи зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 , справа стосується інтересів малолітньої дитини. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

За приписами пункту другого вищевказаного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався, діє по теперішній час.

За приписами статей 1 та 3 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначається статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Комплектування ж Збройних Сил України визначається статтею 5 Закону № 1934-XII, відповідно до частини першої якої особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, саме у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №456/2541/19.

Відповідачем на підтвердження перебування у складі Збройних Сил України надо витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49, датований 26.02.2022, а також довідку, виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 26.02.2022 про те, що матрос ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 26.02.2022 по теперішній час. Теперішній час означає на момент видання довідки, тобто по 26.02.2022.

Комсомольським міським судом у межах повноважень, передбачених частиною сьомою статті 81 ЦПК України, було направлено запит до Кременчуцького районного територіального центру комплекування та соціальної підтримки для з`ясування чи дійсно ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

На адресу суду надійшла відповідь з Кременчуцького районного територіального центру комплекування та соціальної підтримки №1/3/1/6275 від 07.12.2023, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.02.2022 №25 призваний на військову службу під час мобілізації і направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . Іншою інформацією про військовослужбовця ОСОБА_2 . Перший відділ Кременчуцького районного ТЦК та СП не володіє.

Коли саме направлений відповідач до військової частини НОМЕР_2 невідомо, чи прибув він до розташування цієї частини - невідомо. Крім того, як вбачається з доданих ОСОБА_2 до клопотання про зупинення провадження доказів, він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Таким чином, суд дійшов висновку, що досліджені судом докази у їх сукупності не доводять наявність об`єктиних перешкод для розгляду справи, зокрема підстав для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває саме у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції на момент розгляду клопотання.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а також враховуючи найвищі інтереси малолітного ОСОБА_3 , суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області Малохатько М.В..

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 252, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань відповідача ОСОБА_2 та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області Малохатько М.В. про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк з моменту її проголошення до Полтавського апеляційного суду .

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали.

Суддя Д.Ю. Комарова

Повний текст ухвали проголошено в судовому засіданні об 11 год 00 хв. 19 січня 2024 року в залі судових засідань Комсомольського міського суду Полтавської області.