Номер провадження 6/404/283/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року місто Кропивницький

Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгородній Є.В., з участю секретаря судового засідання Ярошенко В.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому заяву акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по справі № 2-13087/10

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року представник публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

В обґрунтування заяви зазначає, що на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.11.2010 року у справі №2-13087/10 судом було видано виконавчі листи про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного банка «Південний» заборгованості за кредитним договором №06/40 від 11.04.2008 року в сумі 16 178,687 доларів США та судових витрат у сумі 1820 грн.

Згідно інформації з Реєстру виконавчих проваджень, акціонерним банком «Південний» було виявлено, що виконавче провадження №43047529 від 21.04.2014 року знаходиться в стані «Завершено».

Вказав, що 15.09.2023 до Фортечного відділу ДВС в місті Кропивницький було направлено адвокатський запит від 14 вересня 2023 року з метою отримання доступу до виконавчого провадження №43047529 від 21.04.2014 року, задля ознайомлення з матеріалами провадження.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження стягувачу стало відомо, що 21.04.2014 року державним виконавцем винесено постанову від 23.08.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу, встановивши строк повторного пред`явлення до виконання до 23.08.2021 року.

Але на сьогоднішній день ані постанова, ані виконавчий документ до Банку не надходили.

Заявник зазначає, що у постанові державного виконавця Фортечного відділу ДВС в м. Кропивницькому про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.08.2021 року невірно зазначена адреса стягувача, про що йому стало відомо лише у вересні 2023 року, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, тому вважає виникає необхідність в поновленні строку для його пред`явлення.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.12.2023 року прийнято до розгляду заяву та призначено судове засідання.

В судове засідання від представника заявника на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд заяви без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, повідомлявся.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась.

Суд ухвалив, провести розгляд заяви у відсутності сторін, що не суперечить ст. 433 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким, зокрема, Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Згідно п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.11.2010 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто, із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» 16178,68 долларів США заборгованості по кредитному договору від 11.04.2008 року (станом на 15.07.2010 року) та 1820 грн. судових витрат.

Рішення сторонами не оскаржувалось, набрало законної сили.

07.12.2010 року відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18.01.2011 року було задоволено клопотання позивача та розстрочено виконання судового рішення від 10.11.2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором строком на вісімдесят один місяць за сплатою заборгованості в розмірі 200 доларів США, що в еквіваленті національної валюти складає 1588 грн., не пізніше 25 числа поточного місяця.

23.08.2018 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, і підписуються електронним цифровим підписом судді (в разі колегіального розгляду - електронними цифровими підписами всіх суддів, які входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи п. 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки, зокрема інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02.06.2016 року), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно висновків, наведених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із ознайомленням представників АБ «Південний» із матеріалами виконавчого провадження №43047529 від 21.04.2014 р., що державним виконавцем Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Житньою Валерією Андріївною було прийнято Постанову від 23.08.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», встановивши строк повторного пред`явлення до виконання до 23.08.2021 року.

До суду з заявою заявник звернувся 05 грудня 2023 року, тобто майже через три роки після закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Разом з тим, з доводів заяви представника АБ «Південний» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.

Суд звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Доводи представника АБ «Південний» про те, що лише у вересні року стягувачу стало відомо, після ознайомленням представників АБ «Південний» із матеріалами виконавчого провадження №43047529 від 21.04.2014 р., про те, що державним виконавцем Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому Житньою Валерією Андріївною було прийнято Постанову від 23.08.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу суду, адже свідчать лише про те, що стягувач протягом трьох років фактично не цікавився ходом виконання судового рішення та звернувся до суду із заявою майже через три роки після закінчення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Крім того, стягувач обґрунтовує поважність пропуску строків тим, що Постанова державного виконавця Фортечного відділу ДВС у м. Кропивницькому до АБ «Південний» не надходила, тому що в Постанові від 23.08.2018 року невірно зазначено адресу стягувача: провулок Фортечний 19-а.

Однак, доводи заявника в цій частині не відповідають дійсності, оскільки при дослідженні матеріалів справи, а заме в позовній заяві, позивач вказував адресу саме провулок Фортечний 19-а.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Також, сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечуючи рівність сторін виконавчого провадження.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав суду.

Метою ст. 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та були б достатніми для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Таким чином, враховуючи строк пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №2-13087/10 становив 1 рік, 23.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа та надано строк для повторного пред`явлення, а із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до 23.08.2021 , заявник звернувся до суду 05.12.2023 року, не надавши доказів поважності пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суду, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно суд вважає відсутні підстави для задоволення вимог заяви про видачу дубліката виконавчого документа, адже вимога про видачу дубліката виконавчого листа подана поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а поважними причини пропуску такого судом не визнані.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 258, 260-261, 353, 433, п. 17.4 Розділу ХІІ (Перехідні положення) ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви акціонерного товариства акціонерний банк «Південний» про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 2-13087/10 та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа по справі № 2-13087/10 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Є. В. Завгородній