Провадження № 2-зз/947/141/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2024

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігора Олеговича, про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігора Олеговича, про скасування вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси б/н від 04.09.2002 заходів забезпечення позову в порядку ст. 158 ЦПК України, а саме: про зняття арешту з 59/200 частин квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , та зняття заборони ОМБТІ та РОН видавати будь-які документи на належні йому 59/200 частин вказаної квартири.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.

В обґрунтування своїх вимог, представник заявника вказує на відсутність будь-яких судових рішень про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди. На момент накладення ухвалою Київського районного суду м. Одеси у 2002 році арешту на вказане майно, заявнику виповнилось 10 років, тому зазначена в ухвалі суду особа ОСОБА_1 ймовірно стосується його тезки. До квартири АДРЕСА_2 , заявник жодного відношення не мав та не має.

З урахував викладеного просить скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи суду.

У судове засідання 09.08.2024 представник заявника адвокат Верхола Ігор Олегович у судовому засіданні надав суду для ознайомлення оригінали Інформації від 27.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна; нотаріально завіреного договору купівлі-продажу від 28.01.2002; відповідь Київського районного суду м. Одеси від 17.07.2024. Копії вказаних документів долучено до матеріалів справи.

За клопотанням представника заявника судом оголошено перерву у судовому засіданні для надання інформації з Єдиного реєстру боржників. Судовий розгляд перенесено на 12.08.2024.

На електронну адресу суду 12.08.2024 надійшло клопотання представника заявника адвоката Верхоли І.О. про розгляд заяви за його відсутності. До клопотання долучено Інформацію з Єдиного реєстру боржників, відповідно до якої відомості про наявність виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 є божником, відсутні.

Дослідивши заяву, матеріали справи та підстави, які викладені щодо скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Порядок скасування вжитих судом заходів забезпечення позову врегульовано приписами статті 158 Цивільного процесуального кодексу України. За загальним правилом заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу.

Так, відповідно до частини 1 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2002 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арештуна 1/4 квартири АДРЕСА_2 та на 59/200 частин квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , та заборонено Одеському БТІ та РОН видавати будь-які документи по вказаним частинам квартир до розгляду справи по суті.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2002 № 1717, набув право спільної часткової власності на 59/100 частин квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір був укладений матір`ю ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , яка під час вчинення вказаного правочину діяла як опікун від імені недієздатної ОСОБА_4 , та від імені свого неповнолітнього сина - заявника ОСОБА_1 , якому на момент укладення договору було 9 років.

Право спільної часткової власності на 59/200 частин вказаної квартири ОСОБА_4 набув лише 25.09.2008, що підтверджується Інформацією від 27.06.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до інформації Київського районного суду м. Одеси, перевіркою алфавітних покажчиків за 2002-2003 роки, справа, учасником якої були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у провадженні суду не значиться.

Отже, з логічного аналізу вказаних доказів та наявної у суду інформації вбачається, що 59/200 частин квартири АДРЕСА_1 , які належать на прав спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на які наразі накладено арешт, не могли бути об`єктом забезпечення позову, оскільки рішення про державну реєстрацію права спільної часткової власності на 59/200 частин вказаної квартири прийнято 25.09.2008, а ОСОБА_1 в силу малолітнього віку не міг бути самостійним учасником справи (в ухвалі суду від 04.09.2002 відсутня інформація щодо законних представників у справі).

Окрім цього, за інформацією з Єдиного реєстру боржників, виконавчі провадження, у яких боржником є ОСОБА_1 , станом на 12.08.2024 відсутні.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 753/12741/17 (провадження № 61-15806св19), від 22 квітня 2020 року у справі №607/15533/17 (провадження № 61-43809св18), від 06 травня 2020 року у справі №756/8156/18 (провадження № 61-48774св18), від 19 листопада 2020 року у справі №759/3883/17 (провадження № 61-21905св19), від 27 січня 2021 року у справі №757/9023/18-ц (провадження № 61-14051св19), від 10 лютого 2021 року у справі №641/1271/19-ц(провадження № 61-5579св20).

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування. Отже, скасування заходів забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Разом з тим, як вбачається з аналізу матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 не міг бути самостійним відповідачем у справі у 2002 році, оскільки йому тоді виповнилось 10 років, отже і не міг бути самостійним учасником справи, в рамках якої було накладено арешт, інші особи в якості законних представників в ухвалі не зазначені.

Таким чином, заявник не може звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі в порядку, встановленому статтею 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про скасування заходів забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що вжиті заходи забезпечення позову призвели до наслідків, не передбачених цим Кодексом.

Оскільки наявні у матеріалах справи докази у своїй сукупності з більшою вірогідністю свідчать про те, що заявник не є учасником справи, клопотання про скасування заходів забезпечення позову - задоволенню не підлягає.

Також відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову за ініціативою суду, оскільки матеріали справи хоча і містять інформацію про відсутність виконавчих проваджень, у яких боржником є ОСОБА_1 , однак суду не надані докази того, що саме на належні ОСОБА_1 на теперішні час 59/200 частин вказаної квартири був накладений арешт у 2002 році Київським районним судом м. Одеси (станом на 04.09.2002 за ОСОБА_1 було зареєстровано лише 59/100 чистин цієї квартири).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігора Олеговича про скасування заходів забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику про можливість захисту його порушеного права внаслідок накладення арешту майна в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 10, 42, 48, 149, 158, 185, 258-261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Верхоли Ігора Олеговича, про скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику про право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Скриль Ю. А.