Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3858/23
У Х В А Л А

14.02.2024 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого-судді Леньо В.В., за участю секретаря судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши заяву представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Бора Юрія Володимировича прозабезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю та відібрання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису відомостей про батька, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду знаходиться цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з матір`ю та відібрання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виключення з актового запису відомостей про батька, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на утримання дітей.

Представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Бора Ю.В. подав клопотання про забезпечення позову, згідно вимог якого просить тимчасово на період розгляду судового спору (до набрання рішенням у даній справі законної сили) зобов`язати відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 дотримуватись наступного графіка зустрічі позивача ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : діти знаходяться почергово один тиждень у матері, один тиждень у батька; у визначені для матері дні, починаючи з 19.02.2024 року, діти перебувають за фактичним місцем її проживання, залишаються на ночівлю.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що позивач порушує перед судом питання визначення місця проживання всіх чотирьох дітей разом з нею, відібрання від батька двох старших дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 оспорює батьківство відносно двох менших дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним.

Шлюб між сторонами спору (батьками дітей) розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 01.06.2023 року у справі №299/2038/23.

Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 29.03.2023 р. №107 «Про встановлення графіка зустрічей з дітьми» з 03.04.2023 року позивачу ОСОБА_1 встановлено наступний графік зустрічі з двома старшими дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : діти знаходяться почергово один тиждень у матері, один тиждень у батька; у визначені для матері дні діти перебувають за фактичним місцем її проживання, залишаються на ночівлю. Батьків зобов`язано дотримуватись згаданого графіка зустрічей.

Однак відповідач ОСОБА_2 встановленого органом опіки та піклування графіка не дотримується взагалі. На даний час порушення прав матері та інтересів дітей триває внаслідок умисних протиправних дій батька дітей.

Восьмий місяць поспіль мати дітей повністю обмежена у спілкуванні з ними. Відвідує їх тільки в школі, оскільки інші форми контактів грубо і конфліктно обмежуються їх батьком. При цьому численні звернення з цього приводу до органу опіки та піклування Виноградівської міської ради та Відділення поліції №1 Берегівського РВП не мають жодного результату. Зважаючи на процесуальні перспективи подальшого розгляду судового спору, така ситуація триватиме надалі протягом невизначеного періоду часу.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.п. 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову застосовується для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому, розглядаючи заяву про забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, суд повинен враховувати що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до ст. 13 Європейської Конвенції з прав людини кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірланді» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.07.2008 суд вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд також зауважує на те, що підставою для вжиття заходів до забезпечення позову може бути не тільки необхідність забезпечення примусового виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а й забезпечення можливості ефективного захисту/поновлення порушених прав позивача та такі підстави є різними за своєю юридичною сутністю.

У заяві про забезпечення позову представником позивача, не обґрунтовано, яким чином не вжиття заходів забезпечення позову вплине на виконання рішення суду та що незастосування вказаного позивачем заходу забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що не відповідає меті забезпечення позову як заходу тимчасового характеру, який діє до виконання рішення суду, направлений на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджанню спричинення значної шкоди позивачу.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, з метою забезпечення можливості ефективного захисту/поновлення порушених прав позивача, суд вважає, що заява про забезпечення позову не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення позову представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 - адвоката Бора Ю.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В. В. Леньо