Справа № 180/2024/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Янжули О.С.

при секретарі - Котовій Н.С

за участю: представника позивача -адвоката Левченка А.В.

відповідача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2023 року позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Вказав, що весь час матір проживала в м. Дніпро, де він на той час проживав, там вона і померла.

07 липня 2021 року матір написала заповіт на його ім`я, де заповідала все її майно, яке належало їй на момент смерті йому - ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про власність на житло, (приватизація) 1/2 квартири належить його матері ОСОБА_3 і 1/2 частина- відповідачу - ОСОБА_1 .

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері він у державного нотаріуса в м. Дніпро -Хилько Л.А., написав заяву про прийняття спадщини.

Батько розвівся з матір`ю ще у 1980 році, в Закарпатській області, Іршавського району, актовий запис № 85, і помер він ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому зі спадкоємців залишилися тільки він та його брат.

Йому на руки видали заяву про прийняття спадщини від 14.07.2022 року та повідомили, що оформить спадок він може через пів року, після смерті матері, при чому йому ніхто не казав, що він має кудись везти цю заяву, він був впевнений що все зробив по закону і якби йому повідомили, що він повинен повезти чи відіслати цю заяву до м. Марганця, то так і зробив би, він був впевнений що сам нотаріус зробить так як потрібно по закону, а нотаріус не зареєстрував цю заяву і не відіслав до м.Марганця, і йому не повідомив, що йому потрібно цю заяву відвезти в м.Марганець.У жовтні 2023 року він вирішив оформити свій спадок і звернувся до нотаріуса Хилько, на що отримав відповідь, що йому потрібно оформляти спадок за місцем знаходження майна тобто в м. Марганці.

Він приїхав в м. Марганець і надав всі необхідні документи нотаріусу Дрябловій Н.Ф., але отримав постанову про відмову у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом від 17.10.2023 року, оскільки не подав заяву про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк.

Він показав свою заяву, але нотаріус пояснив, що в той час не працювали реєстри і заява не була зареєстрована в реєстрі, а тому він повинен був прислати чи привезти особисто цю заяву в м. Марганець, для реєстрації в паперовому вигляді, але він цього не зробив, а зареєструвати цю заяву заднім числом вони не мають право, тому заява ця прострочена, оскільки не зареєстрована в реєстрі і у нотаріуса по місцю знаходження майна.

У зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду, для визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, після смерті матері - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 так, як пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Вважає, що за вищевикладених підстав, причина пропуску строку для прийняття спадщини являється поважною. Просить суд визнати причину пропуску ним, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , строку подання заяви про прийняття спадщини, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поважними та визначити додатковий строк для подачі ним заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розміром у три місяці.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Левченко А.В. позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовільнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, пояснив, що після розлучення батьків, його брат ОСОБА_4 залишився проживати з батьком, а після смерті останнього успадкував все його майно. Він залишився проживати з матір`ю та мав успадкувати, після її смерті, все її майно. Після свого одруження він із сім`єю мешкав у однокімнатній квартирі в м. Марганці, а матір проживала у своїй квартирі по АДРЕСА_2 . Оскільки в нього була сім`я, матір запропонувала йому обмінятися житлом, він із сім`єю переїхав проживати до її помешкання, а вона до його. Брат ОСОБА_2 весь цей час проживав на ОСОБА_5 , а потім переїхав до міста Дніпро. Оскільки вони з матір`ю проживали за різними адресами, він її навідував постійно, допомагав їй та утримував. Матір за станом свого здоров`я хворіла, однак на обліку у лікаря не перебувала. В один із днів, коли він приїхав навідати матір, дізнався, що її вивіз до себе у м. Дніпро ОСОБА_2 . Після чого, зв`язатися із матір`ю у телефонному режимі він більше не зміг, оскільки брат та його дружина чинили цьому перешкоди, а згодом дізнався, що матір померла. Він був впевнений в тім, що після смерті матері все її майно належатиме саме йому.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено у судовому засіданні, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється рідним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження, наявної в матеріалах справи ( а.с.10).

З копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого 07 червня 2022 року Чечелівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у місті Дніпро ( а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

07 липня 2021 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А., реєстровий номер 337, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерті, заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 5).

Згідно свідоцтва про власність на житло, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ( а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 14 липня 2022 року, у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до державного нотаріуса Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. із заявою про прийняття спадщини ( а.с. 6).

У своїй позовній заяві останній зазначає, що нотаріус Хилько Л.А. видала йому на руки заяву про прийняття спадщини від 14.07.2022 року та повідомила, що оформити спадок він зможе через пів року після смерті матері, при цьому його ніхто не повідомив про те, що він повинен кудись везти дану заяву. Тобто він абсолютно був упевнений в тім, що все зробив правильно та відповідно до закону. Якби його повідомили про те, що заяву про прийняття спадщини необхідно надати до нотаріуса м. Марганець, Дніпропетровської області, то він так би і зробив, а за викладених обставин був упевнений в тім, що нотаріус, до якого він звернувся із заявою про прийняття спадщини, зробить все так, як потрібно по закону. Однак, державний нотаріус Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. не зареєструвала його заяву і не відіслала до м. Марганця та не повідомила його про те, що таку необхідно відвезти в м. Марганець. У жовтні 2023 року він вирішив оформити свій спадок та знову звернувся до нотаріуса Хилько Л.А. на, що отримав відповідь, що йому потрібно оформляти спадок за місцем знаходження майна, тобто в м. Марганці. Впродовж він звернувся до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 на, що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 жовтня 2023 року, у зв`язку із пропущенням строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством.

Дана обставина підтверджується копією постанови приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дряблової Н.Ф. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 жовтня 2023 року ( а.с. 12).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Однією з поважних причин пропуску строку є, зокрема, необізнаність спадкоємців про наявність заповіту.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду №565/1145/17 від 26 червня 2019 року.

Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не був обізнаний у тому що йому потрібно було оформляти спадок за місцем знаходження майна, вжив усіх заходів, які вважав за необхідне для прийняття спадщини, однак звернувся до нотаріуса за місцем проживання, що потягло за собою пропуск визначеного законодавством строку, за таких підстав суд вважає що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини є поважними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Питання про судові витрати у справі суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач просить залишити судові витрати по справі за ним, то судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого позивачем при пред`явленні позову до суду в розмірі 1073 гривень 60 копійок, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.2,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,258,259,263-265,268,273,354-355 ЦПК України, ст.ст.1220,1272 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом - задовольнити.

Визнати причину пропуску шестимісячного строку ОСОБА_2 для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Дніпро - поважною.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк, терміном у три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 у м. Дніпро, Дніпропетровської області з дня набрання рішенням суду законної сили.

Витрати по справі залишити за позивачем - ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 16 лютого 2024 року.

Суддя: О. С. Янжула