Справа № 453/90/24
№ провадження 2/453/212/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 січня 2024 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Брона А.Л., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп», Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

встановив:

22.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп», Міністерства оборони України, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» на свою користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Сколівського районного суду Львівської області від 11.04.2023 у справі №453/197/22 про поновлення його на посаді директора Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп» та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11.04.2023 по 21.12.2023. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Перевіривши матеріали позовної заяви судом встановлено, що така не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що від сплати судового збору звільнений на підставі п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Разом з цим, за змістом приписів ст.ст. 94, 236 КЗпП України та ст.ст. 1, 2 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Така позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16, згідно якої за змістом приписів статей 94,116,117 Кодексу законів про працю України та статей 1,2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» надано роз`яснення, що якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Частина 1 статті 176 ЦПК України передбачає, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, однак в матеріалах справи квитанція про сплату судового збору чи документи на підтвердження факту звільнення від сплати такого відсутні.

Згідно ч.2 ст. 176 ЦПК України якщо на момент пред`явлення позову точну його ціну встановити неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на час подання позовної заяви складає відповідно мінімальну суму судового 1 211,20 грн. та максимальну - 15 140,00 грн.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду із двома самостійними вимогами майнового характеру, а саме з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та з вимогою про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З врахуванням наведених вище положень, суддя приходить до висновку, що позивачу на рахунок отримувача: UA0013901,: Отримувач коштів: ГУК Львів/ Сколівська тг /22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) -38008294, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету:22030101, Судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), слід сплатити 2 422,40 грн. судового збору за майновими вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення та про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір яких підлягатиме встановленню в ході судового розгляду справи.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху із наданням десятиденного строку для усунення вказаних недоліків з дня вручення ухвали.

Керуючись ст. ст. 177, 185 ЦПК України,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Магерівський військовий лісгосп», Міністерства оборони України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині даної ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання вимог ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя