Справа № 583/216/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Плотникової Н.Б.

при секретарі - Логвиненко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Охтирської міської ради

про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 року представник заявника подав до суду заяву про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , що мешкає за адресою АДРЕСА_1 на строк шість місяців, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання, перебування, роботи, навчання ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_3 на строк 6 місяців; заборонити контактувати ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 6 місяців або до набрання законної сили рішенням суду щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 та набрання законної сили рішенням суду щодо участі баби у спілкуванні з онуком, що наступить раніше. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 являється батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 проживав з матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . За домовленістю з ОСОБА_6 . ОСОБА_1 бачився з сином, сплачував аліменти на утримання дитини та жодних непорозумінь між матір`ю дитини та батьком дитини не було. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_4 . Після похорону мати померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 забрала онука ОСОБА_7 від вітчима та повідомила ОСОБА_1 , що їй дуже важко із-за втрати дочки та вона просить, щоб ОСОБА_8 тимчасово пожив з нею. ОСОБА_1 не заперечував та весь час продовжував бачитися з сином. Між тим, ОСОБА_2 використала ситуацію та звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання онука ОСОБА_9 з нею, бабою за місцем її проживання. ОСОБА_1 забрав сина ОСОБА_7 до себе та повідомив ОСОБА_2 , що вона матиме змогу бачитися з онуком за попередньою домовленістю з ним та з врахуванням навчального періоду Івана. ОСОБА_2 кожного ранку приїздила на роботу до ОСОБА_1 , при сторонніх особах висловлювалася на ОСОБА_1 нецензурною лайкою та погрожувала викрасти онука, погрожувала «вирішити питання» про відправку ОСОБА_1 на «нуль» для того, щоб він там загинув. Також ОСОБА_2 приїздила додому до ОСОБА_1 та вчиняла скандал, стукала палкою по металевому забору, з приводу цього ОСОБА_1 викликав поліцію. ОСОБА_2 кожного дня приїздила до Охтирської ЗОШ № 11, де навчається неповнолітній ОСОБА_3 , заважала вчителю 1 класу проводити навчальним процес, вчиняла скандал. ОСОБА_1 подав директору школи заяву, в якій просив не передавати ОСОБА_2 сина. 12.01.2024 р. ОСОБА_2 знову прибула до школи разом зі своєю сестрою та забрала дитину, посадила в автомобіль і відвезла її в невідомому напрямку без згоди ОСОБА_1 як батька дитини. Лише за сприяння працівників поліції, які роз`яснили ОСОБА_2 наслідки її протиправних дій, ОСОБА_2 повернула ОСОБА_7 батькові. При переданні дитини ОСОБА_2 при дитині висловлювалася вкрай негативно про батька дитини, морально тиснула на дитину, висловлювала сумніви щодо батьківства ОСОБА_1 щодо ОСОБА_9 . Вважає, що дані обставини підтверджують факт домашнього насильства з боку бабусі та негативної поведінки, що негативно впливає на розвиток дитини та вносить негативні корективи в спілкування батька з сином. Вважає, що ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особами, які зазнали домашнього насильства. З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_3 необхідно застосувати до ОСОБА_2 обмежувальний припис, тому звернувся до суд з вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений.

Представник заявника адвокат Собина П.М. в судовому засіданні заяву підтримав та просить її задовольнити. Пояснив, що бабуся ОСОБА_2 , викрала дитину без згоди батька ОСОБА_1 . У присутності дитини ОСОБА_2 кричала, нецензурно висловлювалась, принижувала ОСОБА_1 , ставила під сумнів його батьківство щодо малолітнього ОСОБА_9 . ОСОБА_2 впливає на дитину з метою вирішення питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом з нею.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Кудін О.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви. ОСОБА_2 пояснила, що вона не налаштовувала дитину проти батька, і що це саме ОСОБА_1 забрав малолітнього ОСОБА_9 від неї та перешкоджає її спілкуванню з онуком, хоча дитина після смерті матері проживала з нею ( ОСОБА_2 ), а біологічного батька ОСОБА_1 дитина взагалі не знала, так як з самого народження дитини ОСОБА_1 сином не цікавився, а з`явився тільки тоді, коли померла мати дитини ОСОБА_4 . Вважає, що ОСОБА_1 син потрібен тільки для однієї мети щоб ухилитися від мобілізації. Вона ( ОСОБА_2 ) переживає за свого онука, так як через свій малолітній вік ОСОБА_3 не може сам себе захистити. Дитина глибоко переживає втрату матері, а дії заявника ОСОБА_1 , який забрав дитину від неї та перешкоджає її зустрічам з дитиною, не пускає сина до неї та до рідні, з якою він з самого народження тісно спілкується, негативно впливає на дитину.

Представник ОСОБА_2 зазначив, що конфліктна ситуація, яка виникла між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка зафіксована на відеозаписах, наданих представником заявника, була спровокована самим заявником та його представником, щоб потім представити ці відеозаписи в суд. ОСОБА_2 не є кривдником в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відсутні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_2 відносно заявника та малолітнього ОСОБА_3 . ОСОБА_2 любить свого онука, переживає за нього, а тому відсутні підстави для застосування щодо неї обмежувального припису. Заява ОСОБА_1 необґрунтована і не підлягає задоволенню.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради в судовому засіданні пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір з приводу визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 та участі у його вихованні, і через це між сторонами склались неприязні стосунки. ОСОБА_2 любить онука і турбується його долею, а тому відсутні підстави для застосування щодо неї обмежувального припису.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству (пункти 1, 10 частини першої статті 21 № 2229-VIII).

Метою реалізації обмежувального припису в межах цивільного процесу є реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону № 2229-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно ч.1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Отже Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів членів сім`ї.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19 (провадження № 61-15016св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20), від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження№ 61-4104св22), 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

ОСОБА_2 є бабусею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Учасники справи не оспорюють тієї обставини, що до моменту смерті ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав з матір`ю ОСОБА_4 та вітчимом ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті матері - ОСОБА_4 малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , став проживати зі своєю бабусею ОСОБА_2 .

Станом на час розгляду справи малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 09.01.2024 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано з 09.01.2024 р. по АДРЕСА_3 (а.с. 11).

Встановлено також, що в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться цивільна справа № 583/139/24 пр. № 2/583/273/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні . Крім того, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 583/5726/23 пр. № 2/583/115/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

Звертаючись до суду із заявою про застосування обмежувального припису, представник заявника вказував, що ОСОБА_10 застосовує домашнє насильство щодо заявника та його сина малолітнього ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просив застосувати обмежувальний припис до неї.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_3 заявником надано наступні документи:

-відповідь директора Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області від 15.01.2024 р., з якої вбачається, що 8, 10, 11 та 12 січня 2024 р. бабуся ОСОБА_2 приходила до Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 11 Охтирської міської ради Сумської області до свого онука ОСОБА_9 . 08.01.2024 р. ОСОБА_11 навчався дистанційно та був відсутній у закладі. 10.01.2024 р. бабуся спілкувалася з онуком в коридорі в присутності вчителя 1 класу та на пропозицію директора школи відпустити дитину на урок та спілкуватися після уроків, не порушуючи освітній процес, бабуся погодилася і покинула заклад освіти. 11.01.2024 р. бабуся спілкувалася з онуком під час перерви та на рекомендацію директора школи не завдавати шкоди дитині, не травмувати його морально, не заважати навчатися та вирішувати сімейні проблеми з батьком поза межами школи, бабуся розмовляла підвищеним тоном та після пояснення щодо наміру викликати службу охорони покинула заклад. 12.01.2024 р. бабуся прийшла до закладу зі старшим онуком та невідомою жінкою та спільно з класним керівником чекали батька хлопчика. Під час уроку близько 12.10 год. невідома жінка почала голосно кричати та погрожувала звернутися до суду, на пояснення не реагувала, а продовжила кричати, чим заважала проводити урок. Дочекавшись батька ОСОБА_1 разом з ним та ОСОБА_7 покинули заклад освіти (а.с. 10);

-відеозаписи, що містяться за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ІНФОРМАЦІЯ_5 , - ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_1 12.01.2024 р. о 12.16 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що ОСОБА_2 біля школи №11 намагається забрати дитину заявника, дитину посадили до автомобіля та поїхали;

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_1 12.01.2024 р. о 13.32 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що слідча ОСОБА_12 не бажає проводити невідкладний обшук у зв`язку з викраденням дитини та вносити відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заявник прохає оголосити розшук дитини для виявлення дитини та передачі її батькові;

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_13 12.01.2024 р. о 14.19 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що в присутності адвоката Осебська Н.О., її сестра ОСОБА_14 та племінник ОСОБА_15 викрали дитину;

-талон-повідомлення про звернення ОСОБА_1 13.01.2024 р. о 13.06 год. до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з заявою про те, що ОСОБА_2 забрала його сина без дозволу батька.

Однак вказані документи та відеозаписи не містять доказів вчинення домашнього насильства над заявником та дитиною з боку ОСОБА_2 .

Надані представником заявника електронні докази: відеозаписи, що містяться за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не підтверджують, що ОСОБА_2 здійснює фізичний, психологічний або економічний тиск на заявника або малолітню дитину ОСОБА_3 . На записах видно і чутно, що і ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 постійно конфліктують між собою, ображаючи один одного. Однак характер подій та розмов, які зафіксовані на відеозаписах, не дають підстави для висновку, що заявник та малолітня дитина потерпають від домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . З даних відеозаписів вбачається, що ОСОБА_2 була зтурбована тим, що ОСОБА_1 забрав від неї дитину і не дає їй спілкуватися з малолітнім ОСОБА_3 .

Відповідь директора Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 О. Сергієнко від 15.01.2024 р., надана на звернення адвоката Собини П.М., а також талони-повідомлення про звернення заявника та його представника до поліції, свідчать про наявність конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але не підтверджують факт вчинення насильства ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 та онука ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_3 , що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Сам факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу дій ОСОБА_2 , які він вважає неправомірними, не свідчать про доведеність вини особи, та не є достатнім для висновку про вчинення домашнього насильства щодо нього та малолітнього ОСОБА_3 . Судом встановлено, що рішень по вказаним фактам або іншим конфліктним ситуаціям між сторонами компетентними органами не приймалося.

Надані під час розгляду справи пояснення учасників справи, досліджені під час судового розгляду письмові докази свідчать, що між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та участь у її вихованні, який виник після смерті матері дитини ОСОБА_4 , та про наявність неприязних відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння.

Наявність конфлікту між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_10 з приводу місця проживання та виховання малолітнього ОСОБА_9 підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_5 .

Заявник не надав суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо нього самого та його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з боку ОСОБА_2 , а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останньої обмежувального припису, що є процесуальним обов`язком заявника у силу статей 12, 81 ЦПК України.

Висновок про обов`язок заявника надати суду належні й допустимі докази на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо нього чи дитини викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20), від 09 червня 2022 року у справі №216/4309/21, від 11 січня 2023 року у справі № 336/3788/22 (провадження № 61-11643св22)

Крім того, у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі №216/4309/21 зазначено, що «докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Саме по собі звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не є належними доказами на підтвердження факту вчинення домашнього насильства при розгляді заяви у порядку цивільного судочинства.

Усі докази мають відповідати загальним положенням, установленим статтями 76-80 ЦПК України».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір про місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та участь у його вихованні, який виник після смерті матері дитини ОСОБА_4 , і цей спір не може бути вирішений шляхом застосування заходів обмежувального припису.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також враховуючи, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника чи його малолітнього сина, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а свідчать лише про наявність конфлікту між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом також не встановлено випадків будь-якого насильства, а також ризиків настання насильства у майбутньому, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису у зв`язку із необґрунтованістю.

В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 22.01.2024 р.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Н.Б. Плотникова