Справа № 352/2298/23
Провадження № 2-о/352/19/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.

під час розгляду у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

у с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у якій просила встановити факт належності їй таких правовстановлюючих документів: 1) трудової книжки колгоспника № 1241 від 10.10.1977, виданої на ім`я ОСОБА_2 ; 2) трудової книжки НОМЕР_1 від 18.03.1980, виданої на ім`я ОСОБА_1 ; 3) двох архівних довідок № С-19/04-01 від 30.05.2022.

Заінтересована особа ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у надісланому до суду письмовому поясненні від 27.12.2023 посилалася на те, що встановлення факту належності трудової книжки необхідне заявниці для реалізації права на пенсійне забезпечення, про що вона сама вказала у заяві про встановлення факту. Згідно наданих заявницею підтверджених документів вона не має права на призначення пенсії, тому рішенням від 28.06.2022 їй відмовлено у призначенні пенсії. У зв`язку з відсутністю на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 18.03.1980, виданої на ім`я ОСОБА_1 , факт належності якої заявниця просить установити, печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), яким вперше заповнювалася трудова книжка, вбачається спір про право на призначення пенсії, який має вирішуватися в порядку КАС України.

Суд приходить до висновку про залишення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документівбез розгляду, виходячи з таких підстав.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Аналогічне положення міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 р. в справі № 320/948/18, відповідно до якої чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з'ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно зі ст. 318 ЦПК України в заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

Суд установив, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області заперечує право заявниці на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а також посилається на те, що відсутність на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_1 від 18.03.1980, виданої на ім`я ОСОБА_1 , факт належності якої заявниця просить установити, печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), яким вперше заповнювалася трудова книжка, свідчить про наявність спору щодо права на призначення пенсії, який має вирішуватися в порядку КАС України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що встановлення факту, про який просить заявниця, пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд приходить до висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документівпідлягає до залишення без розгляду з роз`ясненням заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З огляду на вказану норму закону суд повертає заявниці сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0 0..1 від 20.09.2023.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260-261 293, 294, 315 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Роз'яснити, що заявниця має право подати позов на загальних підставах.

Повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0 0..1 від 20.09.2023.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ

Повна ухвала складена 30.01.2024.