Справа №705/1985/24
2/705/1498/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 червня 2024 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючої судді Годік Л.С.
секретар судового засідання Бурлака А.А.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2002 року вона та ОСОБА_2 уклали між собою договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Дане нерухоме майно належить на праві приватної власності відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 1998 року.
21 червня 2002 року між нею та ОСОБА_2 був укладений цивільно-правовий правочин (домашня угода) з приводу купівлі житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між собою вони домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу, вона сплатила її повну вартість будинку в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США. На підтвердження правочину ОСОБА_2 видала їй розписку та взяла на себе зобов`язання нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу до 20.06.2022 року. Нотаріально договір купівлі-продажу між ними не складався і угода ніде не реєструвалась.
06.02.2024 року вона звернулася з письмовою вимогою до відповідачки щодо її прибуття у зручний для сторін час до нотаріуса за для укладення договору купівлі продажу належного ОСОБА_2 вищезазначеного майна, однак, станом на день подачі позову до суду, письмової відповіді від останньої не надійшло. Такі дії відповідачки порушують її права у зв`язку з чим вона не має можливості переоформити право власності на житловий будинок на своє ім`я.
Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 21.06.2002 року між нею та ОСОБА_2 виконаним та дійсним та визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 30.05.2024.
Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1998 р. зареєстровано в реєстрі за № 2-2161 ОСОБА_2 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).
В довідці Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області від 11.01.2024 № 4/19-05 зазначено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_2 (а.с.18).
21.06.2002 р. ОСОБА_2 написала Розписку у якій зазначила, що отримала грошові кошти в сумі 1000 доларів США від ОСОБА_1 за продаж належного їй житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язується оформити договір купівлі-продажу належного їй вищезазначеного майна в строк до 20.06.2022 р. та переоформити право власності на це майно на ім`я ОСОБА_1 (а.с.15).
Згідно довідки Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області від 11.01.2024 № 3-19-05 ОСОБА_1 проживає без реєстрації в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 2002 року по даний час (а.с.19).
Згідно Акту за участю свідків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджують той факт, що ОСОБА_1 придбала в ОСОБА_2 житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та провела з нею повний розрахунок (а.с.20).
Технічний паспорт на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 31.01.2024 р. видано на ім`я ОСОБА_1 (а.с.9-13).
06.02.2024 р. ОСОБА_1 надіслано ОСОБА_2 письмову Вимогу про переоформлення права власності на житловий будинок, однак, станом на день розгляду справи в суді, майно переоформлене не було (а.с.16,17).
Вирішуючи питання про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та наявності підстав для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, суд керується законодавством, чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами та виходить з такого.
Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
У п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).
Стаття 210 ЦК України передбачає державну реєстрацію правочинів у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин».
Судом встановлено, що позивач не уклав своєчасно договір купівлі-продажу у відповідності із вимогами ст. 657 ЦК України, оскільки був впевнений, що відповідач виконає свої зобов`язання щодо нотаріального оформлення договору купівлі-продажу, але фактично між позивачем та відповідачем по справі відбувся договір купівлі-продажу вище вказаного майна, так як позивач ОСОБА_1 сплатила обумовлену вартість майна, про що свідчить розписка, позивач прийняла майно, почала ним користуватися і розпоряджатися як власник.
З вище викладеного в сукупності вбачається, що вимоги позивача про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст.ст. 220, 316, 328, 626, 627, 655 ЦК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задоволити.
Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 21.06.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконаним та дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 , іпн. НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте Уманським міськрайонним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Леся Сергіївна Годік