Дата документу 05.02.2024Справа № 554/9482/23
Провадження № 2/554/22/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Грай К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому прохав:

припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що присуджені рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2015 року по справі № 553/9951/15;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по справі, що складають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачем з 05.02.2013 р., який розірваний на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави віл 18.06.2015 року (справа № 554/7783/15-ц). Позивач зазначає, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04.09.2015 року (справа № 553/9951/15) з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття. ОСОБА_1 зазначає, що до березня 2022 року син проживав з ОСОБА_2 , а він сплачував аліменти на утримання сина. З березня 2022 року син став проживати із позивачем та він займається його утриманням та вихованням, але продовжує сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 . Позивач стверджує, що сину виповнилось 14 років і він прийняв рішення проживати разом з ним, що підтверджується його заявою. З огляду на викладене, змушений звернуться до суду з даним позовом .

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2023 року закрито підготовче провадження..

Позивач ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі (а.с. 49).

Відповідач ОСОБА_2 надіслала до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без її участі. У заяві зазначила, що їхній з позивачем син дійсно мешкає з батьком, вона не вважає за доцільне заперечувати щодо задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з позивача та їх стягнення з неї на користь позивача. ОСОБА_2 зазначила, що нею вживались заходи щодо досудового врегулювання даного спору мирним шляхом, однак ОСОБА_1 наполіг на вирішенні даного спору в судовому порядку. Щодо стягнення судового збору , зазначила, що у разі визнання позову відповідачем 50 % судового збору повертається позивачу з державного бюджету. ОСОБА_2 вказала, що заперечує проти стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Вказану сумі вважає належним чином не обґрунтованою. Відповідач звернула увагу суду, що в матеріалах справи наявна копія паперової квитанції, яка виписана від руки та датована 04.10.2023 р., в якій зазначено : «гонорар отримано за складання заяви», при цьому не конкретизовано якої, а сам акт прийому-передачі робіт, датовано 09.10.2023 року, тобто після того, як було виписано квитанцію Відповідач зазначає, що відсутні будь-які докази реального надання послуг саме по договору з правничої допомоги від 04.10.2023 року, оскільки акт прийому-передачі виконаних робіт всупереч норм ЦПК України не містить детального опису, переліку наданих адвокатом та отриманих клієнтом послуг. Зокрема, в акті зазначено те, що «Адвокат передав, а клієнт отримав позовну заяву від імені клієнта про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а також складені адвокатом інші документи, які додані до позовної заяви». При цьому , які саме інші документи були складені не вказано, але як видно з акту послуги з їх складання включено до вартості гонорару у 4000 грн. Відповідач вважає, що співмірність гонорару жодним чином не обґрунтована зі складністю справи, яка по своїй суті не є складною, тим паче за відсутності факту заперечення щодо її задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до наступного висновку .

Судом встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 01 вересня 2009 року, актовий запис № 841 (а.с.9).

З копії постанови державного виконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ про звернення стягнення на доходи боржника від 23.09.2015 р. вбачається, що на підставі виконавчого листа № 2/554/3141/2015 виданого 18.09.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2015 року до досягнення дитини відповідного віку, відкрито виконавче провадження ВП № 48819481 (а.с.17).

З довідки виданої ОСОБА_5 з місця роботи вбачається, що згідно Постанови Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ВП № 48819481 від 23.09.2015 щомісячно утримуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів доходів (а.с.15).

Із заяви ОСОБА_3 вбачається, що останній підтвердив, що з березня 2022 року він проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 . Батько займається його вихованням та утриманням (а.с.14). Дана обставина також підтверджується актом засвідченим сусідами позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якого вбачається, що з березня 2022 року син ОСОБА_1 ОСОБА_4 постійно проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 по теперішній час. Батько займається вихованням та утриманням сина, щодня відвозить його до школи та забирає зі школи, син є членом сім`ї ОСОБА_3 (а.с.18).

За правилами ст.191 СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи позовні вимоги про припинення стягнення аліментів із ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Це також кореспондується з положеннями ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України, має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Стягнення на даний час аліментів із позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з березня 2022 року проживає з ним.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З огляду на викладене, враховуючи те, що з березня 2022 року син ОСОБА_4 проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким із позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідача на сина, суд робить висновок про те, що позов підлягає задоволенню шляхом припинення стягнення з позивача аліментів.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд керується наступним.

Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з батьком з березня 2022 року та перебуває на його утриманні.

Відповідач не заперечує вказаного факту.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII.

Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізуючи викладені норми права, вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог.

Таким чином, суд, відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини та відповідача, те, що остання зобов`язана утримувати сина відповідно до ст. 180 СК України, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення аліментів із ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття.

У відповідності до вимог ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Питання про розподіл судового збору суд вирішує наступним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Суд враховує , ту обставину, що відповідач не була належним чином повідомлена про місце , дату та час першого судового засідання, у якому було закрито підготовче провадження, а після отримання судової повістки відразу надіслала заяву про визнання позову. Тому суд вважає за можливе застосувати норми ч. 1 ст. 141 ЦПК України та стягнути з відповідача 50 % судового збору 1073 грн. 60 коп. на користь держави, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується копією посвідчення (а.с.8), решту 50 відсотків судового збору 1073 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо стягнення із позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ч.ч.1-3 ст. 134 ЦПК України вбачається, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем виконані вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України та подано докази сплати судових витрат на правову допомогу, а саме договір про надання правової допомоги від 04 жовтня 2023 року, укладений між укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Васильєвою Л.М., розрахунком адвоката Васильєвої Л.М, актом прийняття-передачі виконаних робіт від 09 жовтня 2023 року , квитанцією № 8 на суму 4000 грн. наданою адвокатом Васильєвою Л.М.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 вказаної статті передбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи складність даної справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг виконаних адвокатом послуг на час розгляду справи у суді першої інстанції, значення справи для сторін, визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити частково заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити стягнення аліментів із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які стягуються на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави по справі № 554/9951/15, на підставі якого видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, який перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції в межах виконавчого провадження ВП № 48819481.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя Л.І.Савченко