130/3632/23
У Х В А Л А

15.02.2024 смт. Літин

Суддя Літинського районного суду Вінницької області Верещинська Я.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Северинівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшла вищезазначена позовна заява.

Ознайомившись з матеріалами справи та наданою на запит суду інформацією, суддя дійшла наступного висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до відповіді №451200 від 15.02.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

За умовами ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За правилами ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її малолітньої дитини та спір стосується саме невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків. При цьому, вимога про стягнення аліментів на утримання дитини є похідною та випливає з позовних вимог про позбавлення батьківських прав, в тому числі, вимога про призначення опікуна.

Відповідно до положень ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відтак, комплексний аналіз вказаної норми вказує на те, що під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав вирішення питання судом про встановлення опіки та стягнення аліментів з відповідача не є окремими позовними вимогами та вирішується судом в обов`язковому порядку у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав.

Вказане, в свою чергу, свідчить про те, що вимоги позивача про стягнення аліментів та призначення опікуна є похідними вимогами від основної вимоги - суті спору про позбавлення відповідачки батьківських прав, рішення про стягнення аліментів та призначення опікуна приймається судом при задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав незалежно від того, чи заявлена вказана вимога позивачем.

Так, зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином підсудність справи має визначатись за останнім відомим місцем проживання або перебування відповідача.

Відповідно ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що справа підлягає передачі за територіальною підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області.

Керуючись ст. 27, 28, 31, 187, 258-260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Северинівської сільської ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів передати за підсудністю до Шаргородського районного суду Вінницької області.

Ухвала суду, в силу ч.2 ст.261 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:Я. С. Верещинська