Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3220/23
Провадження № 2/935/250/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі головуючого - судді Василенка Р.О., із секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глибочицької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить суд визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) в колишньому КСП «Україна», розміром 3,02 умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району, Житомирської області, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьку ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку пай серії ЖТ №0031495 від 06.12.1996 року.

В обґрунтування позову вказує, що вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що вона прийняла спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу у володіння та управління майном, як спадкоємиця першої черги. Інші спадкоємці відсутні, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, спадкові договори та заповіти відсутні. На день смерті батько проживав з жінкою(співмешканкою) без реєстрації шлюбу.

Вказує, що за життя її батько ОСОБА_2 був включений до списку громадян, що мають право на середню земельну частку (пай) в розмірі 3,02 га при приватизації і роздержавленні КСПГ «Україна», с. Студениця, що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району, Житомирської області. Зазначає, що звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Тому з метою захисту своїх спадкових прав звернулася до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача - сільський голова Глибочицької сільської ради Сергій Сокальський в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив надані докази на засадах змагальності в межах позовних вимог та дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №15.

В свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 , вказано, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 18.07.2019 №, , , слідує, що ОСОБА_3 (позивач) після укладання шлюбів змінювала прізвища на « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 ».

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , слідує, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №274. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінилося на « ОСОБА_10 ».

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради від 19.04.2023 №159, слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 . Разом із ним на день його смерті за цією адресою була зареєстрована і проживала співмешканка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .. В житловому будинку за вказаною адресою, на протязі шести місяців змін по реєстрації не було.

З довідки виданої виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради від 31.07.2023 №119 слідує, що ОСОБА_1 , до шести місяців фактично вступила в управління спадковим майном після смерті батька ОСОБА_2 , який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме обробляла земельну ділянку в травні- жовтні 2001 року.

В довідці виданої виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради від 01.05.2023 №351 вказано, що згідно уточнених списків громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) при приватизації і роздержавленні КСПГ «Україна», с. Студениця, що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району, Житомирської області, затверджених пр. №1 від 02.02.1996 року зборів уповноважених КСПГ «Україна» с. Студениця під №360 значиться ОСОБА_2 , земельна частка якого являється не витребуваною та становить 3,02 в умовних кадастрових гектарах.

Відповідно до повідомлення Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.08.2023 №2262/35-23 слідує, що ОСОБА_12 , включений в уточнені списки членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Студениця, Студеницької сільської ради, Житомирського (Коростишівського) району, Житомирської області за №794. Сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ЖТ №0031495 виданий ОСОБА_2 06.12.1996 року, розмір земельної частки (паю) становить 3,02 умовних кадастрових гектарів. Відомості щодо реєстрації державних актів на право власності, постійного користування на землю, чи договорів оренди землі на ім`я ОСОБА_2 відсутні.

Постановою державного нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори Житомирської області Ломакової М.І. від 28.09.2023 №02-31/431, відмовлено ОСОБА_13 , яка діє від імені ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з права на земельну частку (пай) із земель КСП «Україна» на території с. Студениця, Студеницької сільської ради, Житомирського (Коростишівського) району, Житомирської області, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку(пай) серії ЖТ №0031495, виданого 06.12.1996 року Коростишівською районною державною адміністрацією, у зв`язку з не поданням відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого.

Як зазначено у ст.548 ЦК УРСР 1963 року, спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття (яким є день смерті спадкодавця) лише в тому разі, якщо вона прийнята спадкоємцем.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законодавством термін.

З матеріалів справи слідує, що після смерті ОСОБА_2 його дочка ОСОБА_1 фактично вступила у володіння і управління спадковим майном, а тому є такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, заповіти померлим не складалися.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Варто зазначити, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 12.07.2000 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

З огляду на вказане та враховуючи те, що ОСОБА_14 був включений в уточнені списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Студеницької сільської ради Коростишівського району за № 360, які затверджені зборами уповноважених членів КСП «Україна» протокол №1 від 02.02.1996 року. Виданий йому 06.12.1996 року сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0031495 втрачений, а видача дублікта правовстановлюючого документу на померлу особу не врегульоване законодавчо. Позивач є єдиною спадкоємицею свого померлого батька, який на момент своєї смерті мав право на отримання земельної частки (паю) при розпаюванні земель колективної власності КСП «Україна», інші спадкоємці з заявами до нотаріальної контори не звертались, у позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на майно (право на земельну частку (пай)), яке увійшло до складу спадщини після смерті батька, вимоги обґрунтовані та підтверджені доказами, тому суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного вище і керуючись ст.ст. 12,13,81,258,259,263-265,268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 3,02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП «України», що розташована на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку( пай) серії ЖТ №00331495.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Глибочицька сільська рада, ЄДРПОУ: 04348289, місцезнаходження: вул. МихайлаГрушевського, 2, с. Глибочиця, Житомирського району, Житомирської області.

Повне судове рішення складено 31.01.2024 року.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО