ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1404/23Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/817/236/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участі секретаря - Жук В.М.

та сторін: позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Ковальчина М.Я., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Рекуш О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/1404/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року, ухваленого суддею Содоморою Р.О., повний текст якого виготовлений 06 грудня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

у липні 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Назаренко Я.В., звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 ..

В обґрунтування позову посилається на те, що з 2012 року по 2023 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбу позивач переїхав проживати до своїх батьків. Дитина, також, виявила бажання проживати разом із ним, проте на даний час сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки. Вважає, що в інтересах дитини буде краще проживати саме з батьком, а не з матір`ю, оскільки дитина не бажає проживати з мамою, тікає він неї до батька, баби та діда, які проживають в одному будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та третьої особи Органу опіки та піклування Бучацької міської ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що згідно зі ст. 171 СК України думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосується її життя. З 10-ти літнього віку дитина сама може вибирати місце свого проживання і з ким її проживати.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що визначення місця проживання з батьком не буде для дитини більш сприятливим, не прийняв до уваги думку дитини про її бажання проживати разом із батьком.

Мама дитини створила другу смію, в якій очікує на народження дитини, а тому проживання доньки з матір`ю буде шкодити її інтересам.

Представник ОСОБА_4 адвокат Рекуш О.Р. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому зазначив, що у разі спору місце проживання особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

В даній справі в якості третьої особи залучався орган опіки і піклування Бучацької міської ради. Даною установою підготовлено висновок про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Крім того, орган опіки і піклування не встановив, що мати дитини веде себе аморально та своєю поведінкою може її зашкодити.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано думки малолітньої дитини є безпідставними, оскільки пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято до уваги, проте при винесенні рішення по справі суд першої інстанції зважив на інші обставини.

Крім того, станом на даний час позивач проходить службу в ЗСУ, а саме несе службу в іншому населеному пункті, а малолітня ОСОБА_3 , фактично проживає із дідом і бабою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Ковальчин М.Я. апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 адвокат Рекуш О.Р. у судовому засіданні апеляційної скарги ОСОБА_1 не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

19.02.2024 року від служби у справах дітей Бучацької міської ради Тернопільської області, як представника органу опіки та піклування Бучацької міської ради подало клопотання про розгляд справи без їх участі.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце слухання справи.

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Зубрецькій сільській раді.

У даному шлюбі сторони мають одну малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

24 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням № 595/443/23 від 24.04.2023 (а.с. 7).

Судом при винесенні рішення про розірвання шлюбу між сторонами не вирішувалось питання про визначення місця проживання їх малолітньої дитини, а на даний час між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням № 256 від 15 вересня 2023 року, вбачається, що орган опіки та піклування Бучацької міської ради вважає, що недоцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 (а.с. 35-36).

Відповідно до психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення опитування малолітньої особи, складеного 14 листопада 2023 року, вбачається, що на момент опитування ОСОБА_3 означує місце проживання з бабусею та дідусем, а не з татом. Також, особою, яка про неї зараз піклується є бабуся. Прив`язаність, близькість дитини і з батьком, і з матір`ю на даний час є порушеною, оскільки у дитини відсутній стабільний стосунок і з татом, і з мамою. ОСОБА_3 може формулювати думку з питань, які її стосуються. Розлучення батьків, їх конфлікти є потенційно травмівною ситуацією для дитини, оскільки така ситуація руйнує/порушує почуття безпеки та довіри.

Також, із даного висновку вбачається, що образ мами є поганим, як того хто все забороняє, а образ батька позитивний, як того хто все дозволяє.

Загалом психологом зроблено висновок, що повідомлення дитини містять ознаки підготовленості або впливу інших осіб на розповідь, зокрема це контроль мовлення, емоційна бідність, у розповіді дитини про матір повідомлення мають стереотипний, завчений характер (а.с. 64-68).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде більш сприятливим для дитини, не встановлено. Судом врахувалася та обставина, що позивач на даний час проходить службу в лавах ЗСУ у іншому населеному пункті, що не заперечується сторонами. Тому суд вважав, що визначення місця проживання дитини з батьком, в даному конкретному випадку не буде в найкращих інтересах дитини, що підтверджується висновком органу опіки і піклування, психологічним висновком спеціаліста та показами свідка ОСОБА_5 (баби).

Також судом враховано, що батько дитини, який має однакові права з матір`ю дитини відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Частиною 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Відповідно до частин 2, 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган піки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртним напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, оскільки діти є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюбні відносини, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

З матеріалів справи вбачається, що 13 липня 2023 року комісією, у складі працівників служби у справах дітей, фахівця з соціальної роботи Комунальної установи "Центр надання соціальних послуг Бучацької міської ради", старости Зубрецького старостинського округу, обстежено умови проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Бесіду проведено тільки з матір`ю дівчинки, оскільки батька за місцем реєстрації не було.

Органом опіки не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання з батьком, що фактично призведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на неї. Також органом опіки і піклування не встановлено, що мати дитини веде себе аморально та своєю поведінкою може зашкодити її розвитку.

Тому згідно з висновком органу опіки та піклування Бучацької міської ради, затвердженого рішенням № 256 від 15 вересня 2023 року, недоцільно визначати місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , 2013 р.н. разом з батьком ОСОБА_1 .

Також позивачем не надано суду докази протиправної поведінки з боку матері щодо дитини.

Судом першої інстанції відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України заслухано думку малолітньої ОСОБА_3 , яка виявила бажання проживати разом з батьком, однак об`єктивно з`ясувати особисту прихильність дитини до батьків суду не вдалося, тому ухвалою суду від 25.10.2023 залучено до участі у справі спеціаліста в області практичної психології з метою проведення опитування дитини у відсутності обох батьків.

Відповідно до психологічного висновку спеціаліста за результатами проведення опитування малолітньої особи, складеного 14 листопада 2023 року, вбачається, що на момент опитування ОСОБА_3 означує місце проживання з бабусею та дідусем, а не з татом. Також, особою, яка про неї зараз піклується є бабуся. Прив`язаність, близькість дитини і з батьком, і з матір`ю на даний час є порушеною, оскільки у дитини відсутній стабільний стосунок і з татом, і з мамою. ОСОБА_3 може формулювати думку з питань, які її стосуються. Розлучення батьків, їх конфлікти є потенційно травмівною ситуацією для дитини, оскільки така ситуація руйнує/порушує почуття безпеки та довіри.

Також, із даного висновку вбачається, що образ мами є поганим, як того хто все забороняє, а образ батька позитивний, як того хто все дозволяє.

Загалом психологом зроблено висновок, що повідомлення дитини містять ознаки підготовленості або впливу інших осіб на розповідь, зокрема це контроль мовлення, емоційна бідність, у розповіді дитини про матір повідомлення мають стереотипний, завчений характер.

Як пояснив у судовому засідання позивач ОСОБА_1 , що він є військовослужбовцем у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про доходи та службовою характеристикою, і протягом тижня знаходиться на службі, а дитина в цей час перебуває з бабою та дідом.

Таким чином, визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, врахувавши інтереси малолітньої, її психологічний стан, права та інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, а також, дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків і обов`язком батьків діяти в її інтересах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визначення місця проживання дитини з матір`ю ОСОБА_2 .

При цьому, проживання дитини з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Не заслуговують на увагу доводи заявника, що суд не прийняв до уваги думки дитини щодо місця проживання, оскільки суд має врахувати висловлену думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання місця проживання дитини. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб.

Також колегія суддів вважає надуманими посилання заявника про те, що мати дитини створила другу сім`ю, в якій очікує на народження дитини, а тому проживання доньки буде шкодити її інтересам, оскільки судом не встановлено факту, що сім`я матері є непридатною чи неблагополучною.

Отже, колегія суддів вважає, що найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення її місця проживання разом із матір`ю, яке надасть змогу відновити її емоційних зв`язок з матір`ю, налагодить стабільне емоційне середовище та забезпечить можливість розвитку дитини у безпечному, спокійному середовищі.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 березня 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома