Справа № 698/592/23
Провадження № 2/698/62/24
Рішення

(заочне)

Іменем України

16 січня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Пугачовської Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Катеринопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Звенигородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала без реєстрації спільно з співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з грудня 2011 року по дату народження сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після народження дитини, відповідач ОСОБА_3 визнавав своє батьківство, підтримував з дитиною спілкування.

У період з 01.08.2017 року по 01.07.2018 року син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідував ЗДО «Дзвіночок» (с. Кайтанівка, Катеринопільського району), у вказаний період відповідач ОСОБА_3 приймав участь у дошкільному вихованні дитини, належно виконував свої батьківські обов`язки та визнавав своє батьківство.

Враховуючи те, що в позасудовому порядку встановити батьківство відповідача неможливо, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом, в якому просить суд встановити факт батьківства, а саме визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та стягнути з відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Бабенко Р.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце судового розгляду був повідомлений через оголошення на веб-сайті «Судова влада», відзив на позов не подав.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням згоди сторони позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення.

Суд, заслухавши позивача та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.10.2012 р. В графі батьки зазначено « ОСОБА_3 та ОСОБА_1 », актовий запис про народження № 10 від 12.10.2012 року (а.с. 43).

Згідно відомостей свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 04.10.2016 року, ОСОБА_1 розірвала шлюб укладений з ОСОБА_8 , актовий запис №15 від 04.10.2016 року (а.с. 44).

Згідно відомостей, що містить довідка Кайтанівського старостинського округу №134 від 09.06.2023 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала без реєстрації спільно з співмешканцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з грудня 2011 року по дату народження сина - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після народження дитини ОСОБА_3 визнавав своє батьківство, підтримував з дитиною спілкування (а.с 46).

Згідно відомостей, що містить довідка-характеристика №43 від 08.06.2023 року, видана Катеринопілським ліцеєм №2, у період з 01.08.2017 року по 01.07.2018 р. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відвідував ЗДО «Дзвіночок» (с. Кайтанівка, Катеринопільського району), у вказаний період ОСОБА_3 приймав участь у дошкільному вихованні дитини ( ОСОБА_5 ), належно виконував свої батьківські обов`язки та визнавав своє батьківство (а.с. 47).

Відповідно до відомостей з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №2 від 20.01.2023 р., батько дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записаний зі слів матері в порядку ст. 135 СК України (а.с. 41).

З відомостей, що містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 05.03.2013 р. вбачається, що прізвище матері дитини змінено з дівочого « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 39).

З відомостей, що містяться у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №5 від 17.08.2022 р. вбачається, що прізвище матері дитини змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 37).

Факт спілкування дитини з батьком також підтверджується спільними фотографіями, на яких вбачається, що відповідач підтримував стосунки із сином ОСОБА_5 , проводив спільно час (а.с. 32-36).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що є односельчанкою позивача. Свідку відомо, що ОСОБА_1 зустрічалась із відповідачем, а потім завагітніла і в них народився хлопчик. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 возили дитину у колясці, водили у садочок. Відповідач ходив із дитиною на базар, свідок бачила як відповідач вибирав дитині одяг, дитині було приблизно 4-5 років, відносини у них були добрі, як у батька з сином. Хлопчик дуже схожий на відповідача.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив суду, що проживає в одному селі із позивачем. ОСОБА_1 і ОСОБА_1 зустрічались та проживали разом в с. Кайтанівка, потім у них у 2012 році народився хлопчик ОСОБА_5 . Чому дитина записана ОСОБА_1 свідку не відомо. ОСОБА_3 після народження дитини проживав окремо із позивачем, постійно гуляв із дитиною, ходив до садочка та купляв дитині солодощі, не відмовлявся від дитини, признавав сина. Свідок зазначив, що батько з дитиною дуже схожі. Коли ОСОБА_1 виїхала до смт. Чорнобай, ОСОБА_3 наймав свідка щоб той возив його до дитини, іноді їздили декілька разів на тиждень, дитина називала ОСОБА_3 татом. На даний час де відповідач, свідку не відомо.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно з п. 7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд визнає доведеним той факт, що відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідач ОСОБА_3 є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші неповнолітні діти, окрім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи.

Підсумовуючи вищезазначене, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини та того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 01.08.2023 року і до повноліття дитини.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень за вимогою про визнання батьківства.

Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини.

На підставі викладеного, керуючись, 141, 258, 259, 265, 268, 280, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 батьком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 01.08.2023 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Після набрання рішенням законної сили, направити його копію до уповноваженого відділу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про народження.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19 січня 2024 року.

Головуючий Баранов О.І