З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Номер провадження 2/229/823/2024
19 січня 2024 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:
судді Лапченко О.М.,
за участі секретаря Терещенко С.В.,
представника позивача Савченко С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінова Валентина Анатоліївна про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою,
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінової Валентини Анатоліївни про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 .
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 травня 2021 року виключено відповідача - приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Літвінову В.А. із числа співвідповідачів по справі. Залучено у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Літвінову В.А. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2021 року закрито підготовче провадження, призначене судове засідання по розгляду справи по суті.
Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» Савченко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх представник адвокат Руднєва І.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Третя особа - приватний нотаріус Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінова В.А. в судове засідання не з`явилися, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, разом з тим, надала до суду заяву, згідно якої просила судове засідання проводити у її відсутність, справу вирішити на розсуд суду.
Згідно наданих до суду письмових пояснень приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінової В.А., остання пояснила, що нею 17 грудня 208 року посвідчувався договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, укладений між сторонами по справі, реєстровий номер 1981.Посвідчення договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) було здійснено нею відповідно до норм Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та інших законів та підзаконних нормативно- правових актів. На виконання пункту 1.9 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/517.12.2018 року перед посвідченням вказаного договору емфітевзису було сформовано витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 57856991. На підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.12.2020 року за № 149747829 відомості відсутні. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 17.12.2020 року за № 149748549 відомості про реєстрацію іншого речового права, відомості про державну реєстрацію іпотеки і відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. У витребуваному з Державного земельного кадастру витязі в розділі «Відомості про право власності/право постійне користування» відомості про оренду/суборенду щодо вказаної земельної ділянки, зокрема про договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Востокагро» та ОСОБА_1 , відсутні. Виходячи з наведеного, підстав для відмови у вчинення нотаріальної дії, передбаченої ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме - у посвідченні договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) щодо вказаної земельної ділянки, у неї не було.
Крім того, згідно листа приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінової В.А. від 29.06.2023 року нею повідомлено, що на підставі Наказу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 155/7 від 03.02.2023 року нею припинено приватну нотаріальну діяльність по Бахмутському районному нотаріальному округу Донецької області.
Оскільки відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх представник адвокат Руднєва І.С. були належним чином повідомленими про судове засідання, але причин неявки суду не повідомили, суд вважає можливим у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України провести судове засідання без їх участі.
При цьому, за наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та доводи представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.
Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
13 квітня 2004 року ОСОБА_1 та ТОВ СП «Сябри» уклали договір оренди землі №23 строком на 5 років, згідно якого ОСОБА_1 надала в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного виробництва сільськогосподарської продукції загальною площею 10,22 га, яка знаходиться в межах Клинівської сільської ради. Даний договір зареєстрований у Артемівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 11 травня 2004 року за № 23 (т.1 а.с.7-10).
Таким чином, на теперішній день Договір оренди землі № 23 від 13.04.2004 року є чинним, обумовлений сторонами строк оренди становить до 01 жовтня 2023 року.
09 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Востокагро» укладений Додатковий договір до Договору оренди землі № 23 від 13.04.2004 року, згідно якого підвищено розмір орендної плати (т.1 а.с.17).
Орендар згідно Договору оренди землі № 23 від 13.04.2004 року, Додаткової угоди та Додаткового договору до нього сплачував за користування земельною ділянкою встановлений розмір орендної плати, що підтверджується відомостями на виплату грошей (т.1 а.с.22-28).
На запит суду приватний нотаріус Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінова В.А. спрямувала лист від 12.03.2021 року, в якому зазначила, що згідно Порядку передачі документів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Наказом Мін`юсту України № 111/5 від 20.01.2012 року, документи у сфері державної реєстрації прав передаються органу державної реєстрації прав за місцем розташування нерухомого майна. Отже, надати копії реєстраційної справи та документів, на підставі яких 17.12.2018 року було здійснено реєстраційний запис про речове право № 29481853, не вбачається можливим, оскільки оригінали документів реєстраційної справи передані до суб`єкта державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі.
Натомість представником позивача до матеріалів справи долучено рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року, яким задоволений адміністративний позов ТОВ «Востокагро» до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, Міськрайонного управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у перенесенні відомостей про речові права на земельні ділянки, що перебувають в оренді ТОВ «Востокагро» та виникли до 01 січня 2013 року, до Державного земельного кадастру без подання заяви в автоматизованому порядку та зобов`язано Міськрайонне управління у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області внести відомості про речові права на земельні ділянки, що перебувають в оренді ТОВ «Востокагро» та виникли до 01 січня 2013 року, до Державного земельного кадастру без подання заяви, в автоматизованому порядку шляхом перенесення із Державного реєстру земель та документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів (т.2 а.с.67-76).
Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а згідно із статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 14 цього Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Відповідно до ст. 124 ЗК України передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.
З положень частин 1 та 3 ст. 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
У статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою ст. 215 цього Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
На період укладення договору оренди землі від 13.04.2004 року діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі, а саме: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, який втратив чинність 05.08.2011 року, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який втратив чинність 20.08.2012 року.
Аналізуючи вказані нормативні акти, матеріали справи, суд приходить до висновку, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між позивачем ТОВ СП «Сябри», правонаступником якого є ТОВ «Востокагро», та ОСОБА_1 13.04.2004 року, здійснена у відповідності до чинного на період її проведення законодавства.
Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація договору оренди, його зміни та розірвання здійснюється відповідним органом за зверненням осіб з наданням відповідних документів, які є підставою для такої реєстрації (договір, судове рішення).
За змістом ст.6 ч.5 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок на підставі договору, а підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх умов договору, підписання спірного договору за викладеними у ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін.
Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.
Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін.
Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором.
Судом встановлено, що договір оренди землі № 23, укладений 13.04.2004 між ТОВ СП «Сябри», правонаступником якого є ТОВ «Востокагро», та ОСОБА_1 , не змінювався та не розривався, тобто не припинив свою дію. Державна реєстрація припинення права оренди позивача за договором оренди земельної ділянки від 13.04.2004 не здійснювалась, укладений 13.04.2004 договір оренди земельної ділянки не визнаний недійсним, а здійснена державна реєстрація цього договору 11.05.2004 не скасована та є чинною. Більш того, 09 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Востокагро» укладений Додатковий договір до Договору оренди землі № 23 від 13.04.2004 року, згідно якого підвищено розмір орендної плати.
Із наведеного вбачається, що Договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 17.12.2018, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час дії договору оренди землі від 13.04.2004, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Сябри», правонаступником якого є ТОВ «Востокагро», який не припинив свою дію та без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, не відповідає вимогам чинного законодавства.
Пунктами 1 та 3 частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Державний реєстратор під час проведення реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.
З наведеного вбачається, що державний реєстратор як суб`єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації зобов`язаний запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.
Однак, як зазначила приватний нотаріус Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінова В.А., згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.12.2020 року за № 149747829 відомості відсутні; згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 17.12.2020 року за № 149748549 відомості про реєстрацію іншого речового права, відомості про державну реєстрацію іпотеки і відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. У витребуваному з Державного земельного кадастру витязі в розділі «Відомості про право власності/право постійне користування» відомості про оренду/суборенду щодо вказаної земельної ділянки, зокрема про договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Востокагро» та ОСОБА_1 , відсутні.
Таким чином, факт існування реєстрації права «первісного» орендаря (ТОВ СП «Сябри», правонаступником якого є ТОВ «Востокагро») на користування цією ж ділянкою залишився поза увагою, що призвело до подвійної державної реєстрації права оренди на одну земельну ділянку.
Одночасне існування державної реєстрації кількох прав користування (емітевзис та оренди) на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача як орендаря, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.
Таким чином, суд приходить до висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав користування на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону, який спрямований на забезпечення та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря за договором оренди землі від 13.04.2004.
Внаслідок укладення договору емфітевзису було порушено право позивача на користування спірною земельною ділянкою.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 574/895/18-ц від 25 липня 2019 року.
Вирішуючи вимогу про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень (номер запису про право 29481853), проведену приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А. на підставі Договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 17 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.
Таким чином, з аналізу наведеної норми Закону вбачається, що ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсним чи скасування документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства.
Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення особою, за якою зареєстровано право користування щодо того самого нерухомого майна.
Позовна вимога про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору емфітевзису, оскільки підставою для державної реєстрації речового права був оспорюваний договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, котрий визнаний судом недійсним.
Оскільки судом визнано недійсним договір емфітевзису, на підставі якого проведено державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень (номер запису про право 29481853), проведену приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвіновою В.А.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 4 204 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 12, 76, 78, 89, 235, 259, 263-265, 280, 352 ЦПК України, суд
позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Літвінова Валентина Анатоліївна про визнання недійсним договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб та скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Востокагро» в дольовому порядку судові витрати по сплаті судового збору по 2 102 грн. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - О.М. Лапченко