Номер провадження: 22-ц/813/1401/24
Справа № 523/3346/21
Головуючий у першій інстанції Далеко К. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скиба Євген Анатолійович, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником 31/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2002, посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., реєстровий номер 1-4099. Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 07 грудня 2017 року рішенням Апеляційного суду Одеської області по справі №1527/3704/12 визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма власниками зазначеного домоволодіння, відповідно до графічної схеми, виготовленої судовим земельно-технічним експертом ОСОБА_5 , відображеною на малюнку №1. Так, в користування ОСОБА_2 виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 537,5 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні). В користування ОСОБА_3 виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 732,4 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні). В грудні 2020 року позивачка звернулась до ТОВ «Геоплан Плюс» для здійснення комплексу топографо-геодезичних робіт по топографічному зніманню земельної ділянки та визначення фактичного положення її меж за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті цього, позивачка дізналась про те, що ОСОБА_3 22 вересня 2020 року зареєстрував свою земельну ділянку в Відділі у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2021. Проте, з матеріалів топографічної зйомки та з кадастрової карти вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 сформована таким чином, що її частина накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивачки, та фактично навпіл розділяє нерухоме майно, що належить позивачці. Відповідний факт відображений на Плані щодо визначення фактичного положення меж земельної ділянки виконаної ТОВ «Геоплан Плюс». З листа Відділу у м. Одесі ГУ Держгеокадастру в Одеській області №11/142-21 від 05.01.2021 ОСОБА_2 дізналась, що ОСОБА_3 здійснив державну реєстрацію двох земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: - 511037600:19:008:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0098 га від 14 вересня 2020 року для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; - 511037600:19:008:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,00627 га від 14 вересня 2020 року для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Саме земельна ділянка з кадастровим номером 511037600:19:008:0002 накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивачки. Формування та державна реєстрація земельної ділянки саме такої конфігурації з такими межами здійснено не тільки з порушенням прав позивача, а й всупереч рішенню Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2019 року по справі №1527/3704/12. При цьому, позивач не підписувала Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та погодження меж земельної ділянки у складі технічної документації з встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_3 , адже була категорично проти. Відтак, таке накладення земельних ділянок унеможливлює державну реєстрацію земельної ділянки позивачки, що призводить до порушення її прав на землю.

20 травня 2021 року позивачка звернулась до районного суду з уточненим позовом, в якому визначила у якості другого відповідача по справі ОСОБА_3 . Також, в додаткове обґрунтування позовних вимог зазначала, що факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером 511037600:19:008:0002 на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача, підтверджується: Висновком №009/21 судової земельно-технічної експертизи, складеної 11 травня 2021 року судовим експертом Митніковим Г.П..

У судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Скиба Є.А. з`явилися, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. На останні судові засідання позивачка та її представник не з`являлись. Адвокат Скиба Є.А. подав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність сторони позивача, просив позов задовольнити. Надав до суду письмові судові дебати, згідно яких зазначив, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року по справі №1527/3704/12 визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з якої 31/100 частин належить на праві власності позивачці. Сам факт реєстрації ОСОБА_3 земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не свідчить про реєстрацію речових прав на земельну ділянку, а лише підтверджує внесення земельної ділянки до електронної кадастрової картки з присвоєнням ідентифікуючого кадастрового номера. Зазначений факт є проміжним етапом процесу реєстрації речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якому також передує ухвалення рішення Одеською міською радою про передачу її у власність. Відтак, обсяг прав та обов`язків сторін у справі на земельні ділянки є рівним. Доводи представника відповідача про те, що позивачка здійснила реконструкцію належної їй частини домоволодіння, збільшивши її розмір, з присвоєнням іншої поштової адреси, ніж зазначена в рішення апеляційного суду, а тому реєстрація кадастрового номера не порушує її права, не стосується предмета заявлених позовних вимог, та не входить до предмета доказування. Наголошено, що ОСОБА_3 не оскаржував таку реєстрацію до суду. В матеріалах справи відсутні докази, які би спростували висновок судової земельно-технічної експертизи, яка підтверджує накладення земельних ділянок.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу. Відзив на позов не надав, як і будь-яких пояснень, заяв або клопотань.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, його представник адвокат Сокалюк В.П., з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що будь-які права позивачки не порушуються відповідачем, оскільки у неї не виникло права на землю. Позивач незаконно збільшила площу свого будинку, незаконно зайняла земельну ділянку відповідача, тому відсутні підставі скасування реєстрації земельної ділянки, за позивачем. Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 за №5673: надано дозвіл громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, згідно переліку (додаток 1). Згідно додатку 1, дозвіл наданий ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до Витягу з протоколу №32 засідання Комісії з розгляду земельних спорів від 13 жовтня 2020 року №814/2-мр, рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725 га, за адресою: АДРЕСА_1 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ). При цьому, згідно наведеного протоколу, на засіданні комісії була присутня ОСОБА_2 , її слухали. Також зазначено, що інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мають. Рішенням Одеської міської ради від 15 вересня 2021 року №595-VIII: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627 га (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098 га (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ; передано ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0627 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Клопотаннями, у тому числі від 09 березня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Скиба Є.А. просив розглянути справу за його відсутності. Клопотанням від 01 грудня 2022 року представник ОСОБА_3 адвокат Сокалюк В.П. просив розглянути справу за його відсутності.

13 березня 2023 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627 га з кадастровим номером: 511037600:19:008:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 26 квітня 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скиба Євген Анатолійович, подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року та постановити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 16 травня 2024 року об 13 год 50 хв з`явились: представник відповідача ОСОБА_1 , інші сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, апелянт ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 сповіщені про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, відповідні рекомендовані повідомлення повернулись до суду з відмітками про отримання. Представник апелянта адвокат Скиба Є.А. та відповідач Головне управління Держгеокадастру у Київській області сповіщені шляхом направлення судової повістки в особистий електронний кабінет Електронного суду.

15 травня 2024 року Одеським апеляційним судом отримано клопотання представника апелянта адвоката Скиби Є.А. про розгляд справи за відсутності апелянта та його представника.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачкою спосіб захисту про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627 га з кадастровим номером: :19:008:0002, яка відбулась 22 вересня 2020 року, не є ефективними способом захисту. За наявності наведених вище чинних рішень Одеської міської ради, безпідставно стверджувати про порушення прав позивачки державною реєстрацією земельної ділянки. В свою чергу, за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року по справі №1527/3704/12 лише встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння. Також судом вказано, що ОСОБА_2 була присутня та заслухана на засіданні комісії з розгляду земельних спорів, на якій було рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_3 .. При цьому, згідно протоколу, інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мали.

Дослідивши матеріали та обставини справи, апеляційний суд вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу від 30.08.2002 посвідченого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., реєстровий номер 1-4099, ОСОБА_2 являється власником 31/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,0 кв.м, житловою площею 42,8 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 253364464, станом на 19 квітня 2021 року, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 316 кв.м., житловою площе: 149,4 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07 грудня 2017 року по справі №1527/3704/12: встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 :

-у користування ОСОБА_3 , якому належить на праві власності 49/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 732,4 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом ОСОБА_5 в додатку до заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 від 07.12.2017 (малюнок №1) з описом до схеми: «1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18 -20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-33-1» (ділянка позначена у схемі та заштрихована зеленими лініями);

-у користування ОСОБА_4 , якому належить на праві власності 20/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку, загальною площею 327,3 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом ОСОБА_5 в додатку до заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 від 07.12.2017 (малюнок №1) з описом до схеми: «2-34-35-36-37-14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3-2» (ділянка позначена у схемі та заштрихована синіми лініями);

-у користування ОСОБА_2 , якій належить на праві власності 31/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 537,5 кв (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом ОСОБА_5 в додатку до заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_7 від 07.12.2017 (малюнок №1) з описом до схеми: «31-30-29-28-27-26-25-24-23-22-21-20-18-19-38-39-40-41-42-43-44-45-46-47-48-31» (ділянка позначена у схемі та заштрихована жовтими лініями);

-визначено територію загального користування земельною ділянкою для співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 «33-3-4-33/2-33» (ділянка позначена у схемі червоним кольором), загальною площею 23,84 кв. м;

-визначено територію постійного та безоплатного сервітуту для користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_3 «25/24-24-23-22-23/2-24/2-25» (ділянка позначена у схемі жовтим кольором), загальною площею 8,95 кв. м;

-визначено територію постійного та безоплатного сервітуту для користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_2 «29-29/2-27/2-25/2-24/25-25-26-27-28-29» (ділянка позначена у схемі зеленим кольором), загальною площею 17,57 кв.м.

Згідно Висновку №009/21 судової земельно-технічної експертизи за заявою учасника справи по цивільній справі №523/3346/21 від 11.05.2021:

-існує накладення земельної ділянки ОСОБА_3 з кадастровим номером: :19:008:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну ділянку яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 по справі №1527/3704/12, яким визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до графічної схеми, виготовленої судовим експертом ОСОБА_5 ; при цьому накладання відбувається таким чином, що лінія межі земельної ділянки з кадастровим номером :19:008:0002 ( АДРЕСА_1 ) на плані перетинає житловий будинок, нежитлову будівлю і споруди, які належать ОСОБА_2 , на земельній ділянці №80Б.

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.01.2021 за №11/142-21:

1) за даними Книг реєстрації державний актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державний актів та примірників договорів оренди землі станом на 31 грудня 2012 року у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру, у відділі відсутня інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

3) у Відділі наявна інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки за кадастровими номерами:

-:19:008:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0098 га від 14.09.2020 , для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава внесення до Державного земельного кадастру: проект землеустрою відведення земельних ділянок, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ»;

-:19:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0627 га. від 14.09.2020, для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава внесення до Державного земельного кадастру: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ»;

- у зв`язку із набранням чинності з 01 січня 2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» та відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу: НВ-021 від 27.01.2021, кадастровий номер земельної ділянки: :19:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація земельної ділянки, площею 0,0627 га, здійснена на підстав: проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 17.03.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ», ОСОБА_8 . Орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2020.

Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 за №5673: надано дозвіл громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, згідно з переліком (додаток 1). Згідно додатку 1, дозвіл наданий ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Витягу з протоколу №32 засідання Комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.2020 за №814/2-мр, рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725 га, за адресою: АДРЕСА_1 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ). При цьому, згідно наведеного протоколу, на засіданні комісії була присутня ОСОБА_2 , її слухали. Також зазначено, що інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мають.

За рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 за №595-VIII:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627га. (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098га. (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- передано ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення, площею 0,0627 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- надано громадянину ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови), вказану у пункті 1 цього рішення, площею 0,0098 га, на 49 років (цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- затверджено оренду плату в розмірі 0,03 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 здійснити заходи щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства.

Звертаючись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 вказує на порушення норм процесуального права судом першої інстанції так як, на її думку, судом було безпідставно поновлено відповідачу строк на подання доказів, а вона в свою чергу була позбавлена права на подачу заперечень на таке поновлення процесуального строку, у зв`язку з чим в подальшому не мала змоги уточнити позовні вимоги та просити скасування рішення Одеської міської ради. Апелянт не погоджується із висновком суду щодо невірного способу захисту, адже саме через зловживання відповідачем процесуальними правами та ненадсиланням на адресу позивача копії поданих доказів, ОСОБА_2 була позбавлена права заявити відповідні вимоги одночасно з вимогою про скасування державної реєстрації.

Апеляційний суд, дослідивши подану апеляційну скаргу, вважає, що викладені в ній доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення з огляду на таке.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Згідно ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції встановлено, що державній реєстрації прав ОСОБА_3 на земельну ділянку передувала низка дій, зокрема такі дії як ухвалення Одеською міською радою рішення від 15.09.2021 за №595-VIII, яким:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627 га (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098 га (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- передано ОСОБА_3 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п. 1 цього рішення, площею 0,0627 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- надано громадянину ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови), вказану у пункті 1 цього рішення, площею 0,0098 га., на 49 років (цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

- з атверджено оренду плату в розмірі 0,03 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

- затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ОСОБА_3 ;

- зобов`язано ОСОБА_3 здійснити заходи щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства.

Слід наголосити, що суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Спосіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"(в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції щодо того, що обраний позивачем спосіб захисту про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627 га з кадастровим номером: :19:008:0002, яка відбулась 22 вересня 2020 року, не є ефективними способом захисту, так як є чинними вищевказані рішення Одеської міської ради, а тому є цілком законним твердження про безпідставність факту порушення прав позивача державною реєстрацією земельної ділянки, так як скасування державної реєстрації не може призвести до відновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення процесуальних норм під час поновлення судом першої інстанції відповідачу строку на подання доказів, що на думку апелянта, позбавило позивачку права на уточнення позовних вимог, апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.

Так, представником ОСОБА_3 ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції було заявлено клопотання про долучення доказів, а саме копії рішення Одеської міської ради від 06.02.2020 року №5673-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» із додатком №1, копії витягу з протоколу №32 засідання комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.2020, копії рішення Одеської міської ради від 15.09.2021 за №595/VII.

Під час ухвалення рішення судом першої інстанції було задоволено вказане клопотання та надані документи були взяті судом до уваги.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказане клопотання було заявлено під час судового засідання у якому був присутній представник позивачки адвокат Скиба Є.А., крім того, необізнаність ОСОБА_2 про існування долучених до справи документів не відповідає фактичним обставинам справи, так як долучені документи є публічною інформацією розміщеною на офіційному сайті Одеської міської ради.

З огляду на вищевказане, в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, адже позивачка ОСОБА_2 була в повному обсязі обізнана про хід розгляду справи, приймала активну участь в її розгляді самостійно та через свого представника, а тому мала можливість уточнити позовні вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на розгляд справи по суті. При цьому апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, №303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Скиба Євген Анатолійович - залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 березня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 29 травня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік