Справа № 148/2688/23
Провадження №2/148/166/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2024 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,

при секретарі Мрочко Т.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в місті Тульчині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває вищевказана справа.

До початку підготовчого засідання від сторін надійшла мирова угода та заява про затвердження мирової угоди, згідно якої сторони просять їх заяву задовольнити, затвердити мирову угоду від 04.03.2024, провадження у справі №148/2688/23 закрити, розглянути дане питання без участі сторін та адвоката.

Відповідно до ст.223, 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути заяву сторін у відсутність сторін, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Проаналізувавши зміст мирової угоди, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у її затвердженні слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно п.2, 10 ч.2 ст.197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд: з`ясовує, чи бажають сторони укласти мирову угоду; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

В свою чергу, метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №6-10418 св 15.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості перед позивачем хоче передати у власність останнього належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , що в свою чергу свідчить про те, сторони фактично просять узаконити перехід права власності на майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення відчуження майна. Тобто, фактично предмет мирової угоди не стосується саме предмета позову.

Отже, дана мирова угода укладена не в рамках реалізації права врегулювання спору, а відносно інших правовідносин, які не були предметом спору у даному провадженні.

Сторонами не враховано, що мирова угода не є правочином, який вчинюється за загальними правилами цивільного законодавства. Мирова угода є різновидом зобов`язання, яке виникає на підставі договору, укладеного за взаємною згодою сторін у письмовій формі та затвердженого судовим рішенням (ухвалою).

Відтак, умови мирової угоди, запропоновані сторонами, суперечать закону, так як фактично, за умовою мирової угоди, суд має визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що в свою чергу не відповідає вимогам ЦК України.

Слід зазначити, що укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Згідно п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

Оскільки положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні мирової угоди і продовжити підготовче засідання.

Керуючись ст. 197, 207 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в затвердженні мирової угоди від 04.03.2024, укладеної між сторонами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Продовжити підготовче провадження та призначити підготовче засідання на 27.03.2024 о 13:00 годині.

Копію ухвали направити до відома учасників справи.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: