КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№22-ц/824/3936/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

при секретарі Ящуку Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 червня 2023 року (суддя Мальцев Д.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, припинення права на частку у спільному майні,

встановив:

у вересні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила здійснити поділ майна подружжя в натурі, виділивши їй у власність майно на суму 2 839 928грн, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох невідокремлених житлових кімнат, загальною площею 69 кв. м, в тому числі житловою площею 29,4 кв. м, вартістю 2 594 381грн, та автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, вартістю 245 547грн; припинити право власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 ; виділити відповідачу у власність майно на суму 1 256 113,97грн, а саме: житловий будинок, розташований у АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 5700 кв. м, вартістю 487 912,97грн; земельну ділянку, площею 0,1496 га, що розташована на території АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:007:0033, вартістю 335 809грн; автомобіль «HyundaiSantaFe», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , вартістю 332 395грн; грошові кошти в розмірі 100 000грн; стягнути з неї на користь ОСОБА_1 різницю у вартості частини майна подружжя в розмірі 791 905,52грн; стягнути з відповідача судовий збір у загальному розмірі 13 373грн, оплату за проведення експертної оцінки в розмірі 1500грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6 500грн.

Мотивуючі позовні вимоги, позивачка зазначала, що з 25 грудня 1998 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 5 лютого 2020 року. Спільних дітей вони не мають. За період перебування у шлюбі вони набули на праві спільної часткової власності майно, яке відповідно до положень статті 70 СК України підлягає поділу.

Позивачка посилалася на те, що 7 березня 2001 року Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією їй на сім`ю, яка складається з чотирьох осіб, був

виданий ордер на право зайняття житлового приміщення в ізольованій квартирі АДРЕСА_1 , житловою площею 70,4кв.м. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 2 березня 2012 року, вказана квартира була передана у приватну власність їй та членам її сім`ї : ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у рівних частинах.

Позивача зазначала, що договором від 2 лютого 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соболєвою В.Л., вона, відповідач та двоє її повнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , розділили зазначену квартиру загальною площею 123,70 кв. м, у тому числі житловою площею 77,6кв.м, що знаходилася на 4-5 поверхах будинку, на два окремі самостійні об`єкти права власності, в результаті чого у її власність та власність відповідача перейшло по частині квартири АДРЕСА_4 , яка складається з двох кімнат, загальною площею 69 кв. м, у тому числі житловою площею 29,4кв.м, що знаходиться на 4 поверсі будинку. Їх право власності на квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вартість вказаної квартири на день подачі нею заяви про збільшення позовних вимог становить 2 594 381грн, що підтверджується звітом № 23 «Про належну оцінку житлової двокімнатної квартири, загальною площею 69 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 » від 28 січня 2022 року.

Крім цього, позивачка зазначала, що за ініціативою відповідача, на його ім`я, на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2008 року вони придбали житловий будинок у АДРЕСА_2 , на земельній ділянці площею 5 700кв.м, яка не була власністю продавця, вартість якого становить 487 912,97грн.

Також позивачка зазначала, що 17 грудня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу ними з відповідачем було придбано земельну ділянку, площею 0,1496 га, розташовану на території АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:007:0033, із цільовим призначенням - для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вартість даної земельної ділянки становить згідно звіту про експертну грошову оцінку 335 809грн.

Крім того, 16 січня 2008 року ними був придбаний автомобіль «NissanQashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до звіту суб`єктаоціночної діяльності ТОВ «ЕТАЛОН ОЦІНКА» становить 245 547грн, а 1 грудня 2009 року придбаний автомобіль «Hyundai SantaFe», д.н.з. НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , вартість якого згідно звіту цього ж суб`єкта оціночної діяльності становить 332 395грн.

Крім цього позивачка стверджувала, що відповідач у 2014 році перерахував зі свого пенсійного рахунку на відповідний депозитний рахунок, відкритий на його ім`я в АТ «Державний ощадний банк України», грошові кошти в розмірі 100 000грн.

Позивачка зазначала, що загальна вартість спірного майна, яке підлягає поділу, становить 4 096 044,97грн, а частина цього майна в ціновому еквіваленті складає 2 048 022,48грн. Вона претендує на частину спірного майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , загальна вартість яких становить 2 839 928грн.

Обґрунтовуючи вимоги в частині припинення права власності відповідача на частку у квартирі АДРЕСА_1 , позивачка посилалася на те, що згідно вимог чинного законодавства квартира є неподільною річчю, відповідач не цікавиться спірною квартирою з 2016 року та останні 7 років проживає у домоволодінні за адресою АДРЕСА_6 , яке набуте ними під час перебування у шлюбі і належить їм на праві спільної часткової власності, тому відповідач забезпечений житлом і припинення його права власності на частку у квартирі не завдасть

йому значної шкоди.

Враховуючи, що вартість частки у спільному майні, яку вона просить виділити їй у власність, є більшою, позивачка просила стягнути з неї на користь відповідача компенсацію різниці вартості частини спірного майна в розмірі 791 905,52грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 7 червня 2023 року позов задоволено, в порядку поділу майна визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на автомобіль марки «Nissan», модель «Qashqai», тип - легковий універсал, номер кузова - НОМЕР_2 , сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; припинено право власності ОСОБА_1 на частину квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 5700 кв. м, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 21 листопада 2008 року за № 3241495 та зареєстрованому в Комунальному підприємстві «Якимівське бюро технічної інвентаризації» 6 березня 2009 року за реєстраційним номером 676 в книзі 3а; на земельну ділянку, площею 0,1496 г, яка розташована на території АДРЕСА_3 , цільове призначення - будівництво, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, зареєстрована в Державному реєстрі правочинів 17 грудня 2005 року за № 1048484; на автомобіль марки «Hyundai», модель «SantaFe», номер кузова - НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_3 ; на грошові кошти в розмірі 100 000грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя, а саме частини вартості майна у розмірі 791 905,52грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовній вимозі щодо припинення його права власності на квартиру АДРЕСА_1 , визнати за ним право особистої власності на квартири АДРЕСА_1 , виключивши вартість зазначеної квартири із загального обсягу спільної сумісної власності з позивачкою. В порядку поділу спільної сумісної власності визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на автомобіль «Nissan Qashqai», номер кузова - НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , за узгодженою або визначеною експертним шляхом ціною. Визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль «Hyundai Santa Fe», номер кузова - НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , за узгоджено або визначеною експертним шляхом ціною. Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0,1496 га по АДРЕСА_3 , а в разі її небажання, визнати їх право на цю земельну ділянку у рівних частинах. Також просить визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на залишки саманного будинку по АДРЕСА_2 , за будь-якою визнаною нею ціною, а у разі незгоди - за ціною придбання. Судові витрати покласти на позивачку.

Відповідач зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та має місце неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Відповідач стверджує, що приватизована ним частка у квартирі АДРЕСА_1 , незалежно від обставин, що склались, є його приватною власністю і не може бути включена до обсягу спільної сумісної власності відповідно до положень ст. 57 СК України.

Також відповідач вважає, що судом першої інстанції було необґрунтовано застосовано положення ст. 365 ЦК України, оскільки неможливість спільного володіння

квартирою, яка є обов`язковою умовою припинення права власності особи на частку у спільному сумісному майні, не підтверджується жодними наявними в матеріалах справи доказами.

Також відповідач вважає необґрунтованими доводи позивачки, щодо включення до загального масиву спільної сумісної власності 100 000грн, які перебували на його банківському рахунку, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів стосовно того, коли саме було припинено шлюбні відносини між сторонами і не встановлено чи був відкритим цей банківський рахунок на той момент.

Крім цього відповідач вважає не обґрунтованою зазначену позивачкою вартість майна, що підлягає поділу, оскільки будинок АДРЕСА_2 , насправді не існує, оскільки ще на момент його придбання від нього залишалась лише купа сміття, тобто фактично ними було придбане місце під будинок за 5000грн. Тим більше наразі с. Охрімівка, Якимівського району, Запорізької області перебуває під окупацією і достеменно встановити стан будинку зараз неможливо. При цьому, відповідач не оспорює наведену позивачкою вартість земельної ділянки по АДРЕСА_3 .

Також відповідач зазначає, що ним були замовленні експертні дослідження вартості спірних автомобілів, які були виготовлені та подані до суду першої інстанції 9 вересня 2021 року та досліджувались у судовому засіданні 19 листопада 2021 року, проте в матеріалах справи вони відсутні, що на думку відповідача, може свідчити про фальсифікацію матеріалів справи.

Крім того, відповідач вважає, що Шевченківський районний суд міста Києва не міг розгляди вказану справу, оскільки позивачка в минулому працювала суддею, заступником голови суду та головою цього ж суду, що на думку відповідача, ставить під сумнів об`єктивність суддів Шевченківського районного суду міста Києва, у тому числі у судді ОСОБА_5 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Павленко Г.М. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до апеляційного суду із заявою про затвердження укладеної ними мирової угоди.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в апеляційному суді сторони мають право укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Частиною 1 ст. 207 ЦПК України передбачено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Колегія суддів, вивчивши умови мирової угоди, вважає, що вона укладена з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, стосується прав та обов`язків сторін, умови мирової угоди не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення мирової угоди та закриття провадження у справі.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦПК України, якщо мирова угода сторін відповідає вимогам статей 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за можливе затвердити мирову угоду, укладену між сторонами.

Крім цього у поданій заяві сторони просять вирішити питання про повернення позивачці ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1 297 191грн, які внесені нею на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 207, ч. 1 п. 5 ст. 255, 373, 374, 381 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

спільну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 19 квітня 2024 року, згідно якої в порядку поділу спільного майна подружжя:

1. Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на частину земельної ділянки, площею 0,1496 га, кадастровий номер :01:007:0033, яка розташована: АДРЕСА_3 ;

2. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на частину земельної ділянки, площею 0,1496 га, кадастровий номер :01:007:0033, яка розташована: АДРЕСА_3 ;

3. Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , право власності на автомобіль Hyundai Santa Fe, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , номер двигуна НОМЕР_7 , державний номер НОМЕР_3 ;

4. Визнати за ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , право власності на автомобіль Nissan Qashqai, 2008 року випуску, тип - легковий універсал, номер кузова НОМЕР_2 сірого кольору, державний номер НОМЕР_8 ;

5. Сторони домовились, що грошові взаєморозрахунки (компенсації), пов`язані з неоднаковою вартістю автомобілів, між ними не здійснюються;

6. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог щодо поділу житлового будинку, загальною площею 49,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , який придбаний за договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 листопада 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Онищуком Н.С., зареєстрованим в реєстрі за № 2117, у Державному реєстрі правочинів 21 листопада 2008 року за № 3241495 та в Комунальному підприємстві «Якимівське бюро технічної інвентаризації» право власності на будинок зареєстровано 6 березня 2009 року за реєстраційним номером 676 в книзі 3а;

7. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог щодо припинення права власності ОСОБА_1 на частину двокімнатної квартири АДРЕСА_7 , реєстраційний номер об`єкта у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 00;

8. ОСОБА_2 відмовляється від позовних вимог щодо грошових коштів в сумі 100 000грн, які перебували на банківському рахунку НОМЕР_9 в АТ «Ощадбанк» ОСОБА_1 .

Сторони засвідчили, що на час підписання мирової угоди не мають майнових та моральних претензій один до одного щодо майна, яке є предметом даної мирової угоди, та вирішення предмету позову є остаточним, в тому числі щодо майнових та моральних претензій та розрахунків.

Сторони домовились, що всі понесені ними судові витрати, пов`язані із розглядом цивільної справи № 761/28026/20, у тому числі сплачений ними судовий збір, відносяться

на ту сторону, яка їх фактично понесла, і не підлягають покладенню на іншу сторону.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 червня 2023 року визнати нечинним.

Провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, припинення права на частку у спільному майні закрити.

Повернути ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 грошові кошти в розмірі 1 297 191грн, внесені нею на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва UA1012089 (код ЄДРПОУ отримувача 26268059), згідно квитанцій: № 0.0..1 в АТ КБ «Приватбанк» від 15 червня 2021 року на суму 300 000грн; № 0.0..1 в АТ КБ «Приватбанк» від 26 липня 2021 року на суму 34 137грн; № платежу 0.0..1 в АТ КБ «Приватбанк» від 15 лютого 2023 року на суму 290 000грн ; № 0.0..1 в АТ КБ «Приватбанк» від 17 лютого 2023 року на суму 167 863грн; № 0.0..1 в АТ КБ «Приватбанк» від 19 грудня 2023 року на суму 505 191грн.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днівз дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 26 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук