СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14530/23

пр. № 2/759/540/24

22 січня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_5. який діє в інтересах ОСОБА_1 04.08.2023 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортною пригодою, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 112588,65 грн., моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. та судові витрати у розмірі 17199,19 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 28.02.2023 року в м. Києві на пр-ті Ак. Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року у справі № 759/4581/23 ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначив, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована АТ «СГ «ТАС», відповідно до полісу № АТ3029212.

Звернувшись до АТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 156750,20 грн.

Зазначив, що відповідно до звіту № 143/03-23 від 11.03.2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 становить 680761,86 грн., ринкова вартість транспортного засобу да ДТП становить 286759,20 грн., вартість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень після ДТП становить 17420,55 грн., а тому фактичний розмір шкоди спричинений позивачу становить 269338,65 грн.

Зазначив, що в зв`язку з виплатою АТ «СГ «ТАС» страхового відшкодування у розмірі 156750,00 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і виплаченим страховим відшкодуванням, що становить 112588,65 грн.

Крім того, зазначив, що в результаті пошкодження автомобіля позивачу було завдано моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 15000,00 грн.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести без його участі та участі позивача.

В судове засідання відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що 28.02.2023 року в м. Києві на пр-ті Ак. Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року у справі № 759/4581/23 ОСОБА_3 було визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована АТ «СГ «ТАС», відповідно до полісу № АТ3029212 (а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування та отримав страхове відшкодування у розмірі 156750,00 грн., про що свідчить виписка по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 10, 11).

Згідно звіту № 143/03-23 від 11.03.2023 року складеного ФОП ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 становить 680761,86 грн., ринкова вартість транспортного засобу да ДТП становить 286759,20 грн., вартість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень після ДТП становить 17420,55 грн. (а.с. 12-30).

Відповідно до частини 2 статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, законом встановлено презумцію вини заподіювача шкоди. Вина підтверджена постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2023 року, а тому наявним є такий елемент складу цивільного правопорушення, як вина.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Відповідно до підпункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України).

Згідно з пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як вбачається із змісту позовної заяви, АТ «СГ «ТАС» здійснено страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 156750,00 грн.

Предметом позову є стягнення 112588,65 грн. матеріальної шкоди, тобто різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (269338,65 грн. - 156750,00 грн.).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Враховуючи вказані норми права, встановлені обставини, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності страховика, у зв`язку із цим суд, дійшов висновку про те, що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 112588,65 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн. складеного ТОВ «Баранков В.О., які підтверджуються платіжною інструкцією від 15.06.2023 року (а.с. 31).

Окрім відшкодування майнової шкоди, позивач просить суд стягнути з відповідача також моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.

Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. (ч. 4 ст. 27 ЦК України)

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 27 ЦК України)

Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В контексті практики Європейського суду з прав людини варто зазначити, що справедливість компенсації як категорія, що застосовується й національним законодавцем, проте є не розкритою в судових прецедентах, визначається ЄСПЛ з урахуванням усіх обставин, а також особливостей справи. Суд суворо дотримується позиції, що відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер.

Оскільки діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому транспортного засобу, керуючись встановленими законом принципами виваженості та розумності, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 2000,00 грн.

Що стосується витрат пов`язаних із правовою допомогою слід зазначити наступне.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Слід зазначити, що адвокати, укладаючи із клієнтом договір про надання правової допомоги, мають вказувати перелік послуг, які будуть надаватися під час виконання такого договору. З приводу цього питання Верховний Суд у постанові по справі № 826/856/19 від 22.12.2018 зазначив, що «з розрахунку наданих адвокатом послуг вбачається, що певні його дії (зробити копії необхідних документів чи друк квитанцій) не потребують професійних навичок, а акт виконаних робіт містить вид послуг, що не були передбачені договором».

Таким чином, для можливості наступного відшкодування судових витрат слід ретельно підготувати договір про надання правової допомоги та передбачити, якими доказами будуть підтверджуватися надані адвокатом послуги.

На підтвердження судових витрат на правову допомогу в сумі 12000,00 грн., позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги № 04/05/23-ЮП/IL від 04.05.2023 року, акт виконаних робіт № 1 від 14.06.2023 року до договору № 04/05/23 -ЮП/IL від 04.05.2023 р., квитанцію про сплату 7500,00 грн. від 17.05.2023 року, а тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. задовольнити, оскільки вони документально підтверджені.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2199,60 грн.

Керуючись ст.3, 11, 15, 16, 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 3, 28, 133, 137, 141, 175, 177, 184 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортною пригодою- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адрсеою: АДРЕСА_2 ) матеріальні збитки у розмірі 112588 грн. 65 коп., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. 00 коп., витрати за проведення експертизи у розмірі 3000 грн. 00 коп., а всього стягнути 117588 (сто сімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП в матеріалах справи відсутній, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адрсеою: АДРЕСА_2 ) витрати за правову допомогу у розмірі 12000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2199 грн. 60 коп., а всього стягнути 14199 ( чотирнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять ) грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук