Справа № 632/2223/23
провадження № 2/632/246/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у затвердженні мирової угоди

29 квітня 2024 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Клименко А.В.,

представниці позивачки адвоката Лєдєньової С.М.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду при розгляді справи по суті у загальному позовному провадженні питання затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку квартири у спільній частковій власності та про визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2023 року позивачка, яка звернулася до суду інтересах своєї малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати за її малолітньої донькою право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 , припинивши право власності на вказане майно відповідачки з виплатою їй грошової компенсації за вказане майно у розмірі 27428,00 грн., що відповідає оцінці вказаної частки відповідачки у квартирі станом на час подання позову.

Підставою цього вказала той факт, що їй та відповідачці належить у спірній квартирі по 1/6 частки, а її малолітній дитині ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - 2/3 частки після оформлення спадкових прав після померлого ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину законом, виданого приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. від 28.09.2023 року (спадкова справа №5/2023, реєстровий номер 424).

Між нею та відповідачкою склалися вкрай напружені особисті неприязні стосунки. Розпоряджатися вказаною квартирою відповідачка не бажає, створює перепони позивачці у володінні майном. Частка відповідачки є незначною, мешкає вона в іншому приміщенні, тому є всі підстави для застосування щодо неї вимог ст.365 Цивільного кодексу України, оскільки подальше спільне володіння майном є неможливим, квартира є однокімнатною та не може бути ані поділена, ані в ній не може бути визначено порядок користування. При цьому набуття права власності передбачається не на позивачку, а на малолітню дитину, інтереси якої представляє позивачка.

Ухвалою судді від 19.02.2024 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження та зобов`язано позивачку надати повні копії одного з долучених до матеріалів справи документів та виконати вимоги ч.2 ст.365 ЦК України щодо внесення вартості частки спірної квартири на депозитний рахунок суду з метою продовження розгляду справи, визначено відповідачці строк для подання відзиву та зустрічної позовної заяви, питання подання відповіді на відзив та заперечення залишено відкритим до підготовчого провадження (а.с.38-39).

Судове засідання у підготовчому провадженні 11.03.2024 року було відкладено через неявку відповідачки, здійснено вступ у справу представницю позивачки, повідомлено відповідачку про знаходження справи у провадженні суду засобами телефонного зв`язку, призначено наступну дату підготовчого провадження для можливості відповідачки отримати копію позовної заяви з додатками та подати відзив (а.с.72).

12.03.2024 року безпосередньо у приміщенні суду відповідачка отримала копію позовної заяви з додатками.

Відзив від відповідачки або зустрічна позовна заява до суду не надходили.

Ухвалою суду від 01.04.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до слухання по суті у судовому засіданні, встановлено, що справа розглядається на підставі позовної заяви та долучених до неї документів (а.с.82).

У судовому засіданні при розгляді справи по суті 10.04.2024 року представниця позивача просила відкласти розгляд справи через можливість укладання між сторонами мирової угоди (а.с.92).

У судовому засіданні 24.04.2024 року представниця позивачки та відповідачка надали суду мирову угоду, в якій просили:

-припинити право власності відповідачки на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

-присудити відповідачці грошову компенсацію за вказану частину квартири у розмірі 27428,00 грн., які були внесені позивачкою на депозитний рахунок суду та знаходяться на відповідному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області;

-визнати право власності на 1/6 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , за позивачкою та малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рівних частках.

-передати ключі від вхідних дверей до спірної квартири позивачці, а в разі ї відсутності у судовому засіданні її представнику адвокату Лєдєньовій Світлані Миколаївні.

За результатами розгляду мирової угоди просили суд закрити провадження у справі.

Після її надходження при розгляді справи по суті була оголошена перерва для дослідження відповідності її вимогам діючого законодавства та предмета спору складом суду.

У судовому засіданні при розгляді справи по суті 29.04.2024 року представниця позивача та відповідачка підтвердили умови вказаної мирової угоди та просили її затвердити.

Дослідивши подану мирову угоду на відповідність її вимогам предмета спора та діючого законодавства, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Положеннями статті 207 ЦПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення рішення, у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Метою угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Вивчивши зміст заяви сторін від 24.04.2024 року, суд, зважаючи на заявлені позовні вимоги, приходить до висновку, що умови мирової угоди фактично призводять до зміни заявлених позовних вимог, а не вихід за їх межі, оскільки замість набуття права власності за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спірну частку квартири, таке право за нормами мирової угоди набувається дитиною лише наполовину у розмірі 1/12 частини спірної квартири, а інша 1/12 частина набувається позивачкою, що не відповідає заявленим позовним вимогам та є порушенням майнових прав дитини відповідно до вимог ст.177 Сімейного кодексу України. Крім цього, передання ключів від квартири у судовому засіданні не є належним, передбаченим ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав, та є не юридичною дією, а є способом вирішення спору поза межами юридично визначених способів такого вирішення. Нарешті, враховуючи, що сторони у мировій угоді не передбачили порядок розподілу судових витрат, то відповідно до ч.4 ст.142 ЦПК України кожна сторона у справі несе половину судових витрат. Враховуючи позицію відповідачки, озвучену нею у судовому засіданні 24.04.2024 року, вона вважала, що судові витрати по справі компенсуються за рахунок позивачки. Однак в даній справі з неї на користь позивачки фактично в разі затвердження мирової угоди слід буде стягнути половину судового збору, оплаченого позивачкою при зверненні до суду, у розмірі 536,80 грн., що також впливає на не можливість затвердження мирової угоди.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що спільна заява сторін від 24.04.2024 року про затвердження мирової угоди затвердженню судом не підлягає та повинна бути відхилена.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. 49, 207, ч.2 ст.258, ст.ст. 260-261, ч.1 ст. 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 24.04.2024 року, укладеної між ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим почати розгляд справи по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя -