Провадження 2/557/199/2024
Справа 557/483/24
У Х В А Л А

про зупинення провадження по справі

23 квітня 2024 року с-ще Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Слюсарчук І.В.,

номер справи 557/483/24,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Гоща в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заперечення на позовну заяву, у яких вказав, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до нього про розірвання шлюбу. Поряд з цим, відповідач просив зупинити провадження у справі відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України.

У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. У вказаній заяві позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Що стосується клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, у такому просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи, клопотання відповідача про зупинення провадження, суд приходить наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На підтвердження проходження військової служби відповідач надав витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 23 серпня 2023 року та довідку від 09 квітня 2024 року №352 про те, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) по теперішній час.

Вирішуючи указане клопотання відповідача, суд бере до уваги, що в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 зазначено, що оскільки позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява позивача про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Такі ж висновки викладені у судових рішеннях Верховного Суду в справах від 14 грудня 2022 року №757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року №501/1699/17.

Тому для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Наявними у справі доказами підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Разом з тим, подані відповідачем довідка від 09 квітня 2024 року №352 та витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №3 від 23 серпня 2023 року не є належним доказовим підтвердженням в обґрунтування заявленого клопотання про зупинення провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, зважаючи на подані відповідачем докази, беручи до уваги характер спірних правовідносин, позицію позивача, яка заперечує щодо зупинення провадження у справі та підтримує вимоги про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обов`язково зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, адже матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 залучається до виконання бойових завдань у складі Збройних Сил України. Сам по собі факт перебування відповідача на військовій службі не є самостійною, достатньою та беззаперечною підставою для зупинення провадження у даній справі.

З огляду на викладене суд відмовляє відповідачу в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Поряд з цим, суд зауважує, що положеннями ст. 111 СК України встановлено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадках відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї із сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та наданням сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При призначенні строку на примирення суд враховує думку сторін, конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на примиренні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

На підставі наведеного вище, суд вважає за необхідне згідно положень ст. 111 СК України вжити заходів щодо примирення подружжя, оскільки сторони в достатній мірі не вияснили своїх стосунків, не вичерпали всіх можливостей для збереження сім`ї, у зв`язку з чим сторонам необхідно призначити строк для примирення і провадження по справі зупинити.

Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення та враховуючи наявність у подружжя неповнолітніх дітей, суд вважає, що достатнім буде строк терміном в один місяць, що відповідає вимогам ч. 7 ст. 240 ЦПК України, згідно якої у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Керуючись ст. 111 СК України, ч. 7 ст. 240, п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - відмовити.

Призначити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк для примирення терміном один місяць.

Зупинити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до закінчення строку для примирення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Оленич