Справа № 478/136/22 Провадження № 2/478/6/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року. смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області у складі,

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Луговської А.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Ляшенко М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0109, площею 9,4408 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Михайлівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, яка дісталась йому у спадок.06.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 без його волі та згоди скориставшись тим, що він зловживав спиртними напоями, уклала від його імені договір оренди землі строком на 15 років, який був зареєстрований 23.04.2015 року, номер запису про інше речове право: 9525422. Посилаючись на те, що договір укладений без його згоди, як власника земельної ділянки, а в розділі орендодавець договору оренди від 06.04.2015 року підпис йому не належить а вчинений (здійснено) іншою, невідомою йому особою, просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 06 квітня 2015 року між ним та ОСОБА_2 , на оренду земельної ділянки площею 9,4408 га, кадастровий номер :07:000:0109, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за №9525422, строком на 15 років.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Ляшенко М.Д. уточнили позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0109, площею 9,4408 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Михайлівської сільської ради Баштанського (Казанківського) району Миколаївської області, яка дісталась йому у спадок. 06.04.2015 року відповідач ОСОБА_2 без його волі та згоди скориставшись тим, що він зловживав спиртними напоями, уклала від його імені договір оренди землі строком на 15 років, який був зареєстрований 23.04.2015 року, номер запису про інше речове право: 9525422. Посилаючись на те, що договір укладений без його згоди, як власника земельної ділянки, а в розділі орендодавець договору оренди від 06.04.2015 року підпис йому не належить а вчинений (здійснено) іншою, невідомою йому особою, просив визнати недійсним договір оренди землі, укладений 06 квітня 2015 року між ним та ОСОБА_2 , на оренду земельної ділянки площею 9,4408 га, кадастровий номер :07:000:0109, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за №9525422, строком на 15 років та скасувати його державну реєстрацію.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідолялася судом належним чином, надала до суду відзив на позов, в якому просила розглядати справу за її відсутності , позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та просила застосувати строк позовної давності ,посилаючись на те, що укладений між позивачем ОСОБА_1 та нею ОСОБА_2 договір оренди землі від 06 квітня 2015 року на оренду земельної ділянки площею 9,4408 га, кадастровий номер :07:000:0109, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за №9525422, строком на 15 років, позивач ОСОБА_1 підписав особисто, що свідчить про узгодження між ним та нею, ОСОБА_2 всіх істотних умов, передбачених Законом. Відповідачем ОСОБА_2 орендна плата за користування земельною ділянкою виплачується позивачу ОСОБА_1 кожного року відповідно до умов договору. Крім того, відповідачем сплачуються відповідні податки. Тому просила відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку , є власником земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0109, площею 9,4408 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Михайлівської сільської ради Миколаївської області.

06 квітня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 9,44 га., кадастровий номер :07:000:0109. Термін дії договору становить 15 років (п. 8 Договору). Державну реєстрацію якого проведено 23 квітня 2015 року номер запису про інше речове право: 9525422 .

Відповідно до п.п. 9, 10, 11 Договору орендна плата виплачується виключно в грошовій формі в розмірі 700 грн за 1 га орендованої земельної ділянки. Річна орендна плата за орендовану земельну ділянку становить 6650 грн. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням Індексації. Орендна плата вноситься орендарем один раз на рік у строк до 20 грудня кожного календарного року.

Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законом (п.13 Договору) .

Судом встановлено, що розмір орендної плати не змінювався.

Також судом встановлено, що рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 24.01.2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання (скасування) договору оренди землі було відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 24.02.2022 року.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису ч. 1 ст. 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у ч. 1 ст. 215 ЦК України, так і у ст. ст. 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України і відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

З урахуванням приписів статті 203 ЦК України правочином є поєднання внутрішньої волі та волевиявлення сторін і воля учасників правочину полягає в їх обопільній, добровільній, усвідомленій згоді спільно досягти певної законної мети (набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки) шляхом прийняття на себе певних прав і обов`язків.

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Таким чином, підставою для визнання недійсним договору за частиною першою статті 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.

В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа.

Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він данний договір оренди не укладав та не підписував, суд відхиляє, виходячи з наступного.

Оскільки для вирішення питання щодо ідентичності підпису ОСОБА_1 і підпису в спірному договорі оренди землі від імені позивача необхідні спеціальні знання, судом по справі призначалась судова почеркознавча експертиза.

У наданому на виконання ухвали суду висновку експерта № СЕ-19/115-23/11581-ПЧ від 17.10.2023 року експертом категорично зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 у графі "Орендодавець" у договорі оренди землі від 06.04.2015 (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0109 ) укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виконаний ОСОБА_1 . Вказаний висновок експерта зроблено не у вірогідній, а в категоричній формі. Експертом чітко дана відповідь на питання ким виконаний підпис у договорі оренди землі.

Отже в судовому засіданні встановлено, що договір оренди земельної ділянки , кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0109 від 06.04.2015 року в графі «Орендодавець» підписаний особисто позивачем, доказів протилежного суду не надано.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

З урахуванням вище означеного, суд не визнає обставину, що підпис від імені орендодавця в договорі оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0109 від 06.04.2015 року виконаний не ОСОБА_1 та приходить до висновку, що факт підписання позивачем ОСОБА_1 вказаного спірного договору оренди землі не спростовано в судовому засіданні.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Щодо застосування строку позовної давності слід зазначити, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави (постанова Верховного Суду від 21.10.2020 р. у справі № 509/3589/16-ц).

Позивачем не доведено в судовому засіданні обґрунтованості його позовних вимог. Суду не надано переконливих доказів фальсифікації підпису позивача у договорі оренди від 06.04.2015 року, тому позовні вимоги, щодо визнання вказаного спірного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0109 недійсним, задоволенню не підлягають.

Приймаючі до уваги те, що вимога позивача про скасування державної реєстрації права оренди є похідною і її задоволення можливе тільки при задоволенні основної позовної вимоги, а оскільки позов не підлягає задоволенню, тому і ця вимога позивача не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за оплату судового збору та проведення судової експертизи, слід покласти на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 13, 259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди землі недійсним та скасування його державної реєстрації, - відмовити .

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи,- віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складання.

Повний текст рішення складено 01.03.2024 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області : Х.В. Іщенко