Справа № 723/475/24
Провадження № 2/723/1093/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Бужори В.Т.,

при секретарі Петреску Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Сторожинецької міської ради, про встановлення місця проживання дітей, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Сторожинецький районний суд з позовом про встановлення місця проживання дитини посилаючись на те, що з 2008 року до 2021 року позивач перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . Від шлюбу народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На протязі останніх років подружжя разом не проживають, відповідач проживає за кордоном. На даний час неповнолітня дитина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом зі батьком у АДРЕСА_1 та знаходяться на самостійному утриманні та вихованні. Відповідач не бере участі в утриманні дітей.

На основі викладеного позивач просить суд встановити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходиться на його самостійному утриманні та вихованні

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд даної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, надіслали до суду лист про розгляд справи без її участі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 2008 року до 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах, без офіційної реєстрації шлюбу, що підтверджується заявою посвідченою приватним нотаріусом Савчук Ю.В. від 18.01.2024 року

Від шлюбу народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповолітня дитина ОСОБА_4 проживає з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з ОСОБА_2 .

Згідно з клопотанням представника Органу опіки та піклування Сторожинецької міської ради від 30.04.2024 року за №199 , повідомляють що під час обстеження умов проживання сім`ї було встановлено, що мати малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_2 тривалий час знаходиться за межами України та не приймає участі у вихованні і утриманні свого сина, а батьківські обов`язки самостійно винонує ОСОБА_1 . Вважають, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 із його батьком ОСОБА_1 , який знаходиться на його самостійному вихованні та утриманні, цілком відповідає інтересам дитини.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи створення батьком належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, крім того, дитина має проживати з одним із батьків, зважаючи на те, що батьки мають рівні права і обов`язки щодо виховання та розвитку дитини незалежно від того, що проживають окремо один від одного, беручи до уваги, що місце проживання дитини з одним із батьків не є перешкодою для іншого щодо виконання як обов`язків так і здійснення прав, а також те, що відповідач позов визнала, не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з батьком, позивачем по справі, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Сторожинецької міської ради, про встановлення місця проживання дітей задовольнити.

Встановити місце проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться на його самостійному утриманні та вихованні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сторожинецького районного суду: Василь Бужора