Справа № 465/988/22 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/2432/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Псярук О.В.,

адвокатів Фостяка А.Я. та Косик Л.А.

- представників позивачки ОСОБА_1 ;

адвокатів Кальмука Н.Б. та Кауфмана К.В.

представників АТ «КредоБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Кальмука Назарія Богдановича, представника Акціонерного товариства «КредоБанк», на рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «КредоБанк» (в подальшому «Банк»), в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути з Банку на користь позивачки:

- по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2630/03/3443105 від 19.02.2010 року суму вкладу 50 000 грн. та нараховані проценти за період з 20.02.2010 року по 15.02.2022 року в сумі 49 762 грн. 77 коп.;

- по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2630/62/461049 від 08.12.2010 суму вкладу 60 000 грн. та нараховані проценти за період з 09.12.2010 року по 15.02.2022 року в сумі 60 028 грн. 57 коп.;

- по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» №2630/62/496915 від 18.05.2011 року суму вкладу 10 000 доларів США та нараховані проценти за період з 19.05.2011 року по 15.02.2022 року в сумі 3 228 доларів США 29 центів;

- по договору банківського вкладу «Стандарт» №2630/62/515315 від 24.08.2012 року суму вкладу 24 174 доларів США 65 центів та проценти за період дії депозиту (1 рік) у розмірі 1 571 долар США 35 центів;

- по договору банківського вкладу «Стандарт» №2630/62/513386 від 26.08.2015 року суму вкладу 29 022 доларів США 83 центи та проценти за період дії депозиту (12 місяців) у розмірі 1 886 доларів США 48 центів,

а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивачка з 2010 року є клієнтом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» і між нею та відповідачем було укладено вищезгадані договори банківського вкладу.

18.02.2019 року позивачка звернулась із відповідною заявою до відповідача щодо надання інформації по її депозитних вкладах, на яку отримала відповідь про те, що договори № 2630/62/461049 від 08.12.2010 року, № 2630/03/3443105 від 19.02.2010 року та №2630/62/496915 від 18.05.2011 року закриті, а кошти на рахунку відсутні. Щодо договорів № 2630/62/515315 від 24.08.2012 року та № 2630/62/513386 від 26.08.2015 року, то за наданими реквізитами в автоматизованій банківській системі відсутня інформація про ці договори.

Також відповідач повідомив позивачку про те, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі звернення ПАТ «КРЕДОБАНК» до правоохоронних органів з приводу зняття та привласнення коштів із депозитних рахунків 20.01.2019 року внесено відповідні відомості та розпочато кримінальне провадження №0000134 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 3 статті 191 Кримінального кодексу України.

За результатом розгляду заяви позивачки відповідачем було скеровано звернення до СУ ГУ НП у Львівській області для приєднання до відкритого кримінального провадження №0000134 з метою проведення слідчих дій та встановлення відповідних обставин. 21 листопада 2019 року позивачку було викликано до слідчого управління ГУ НП у Львівській області, як свідка, для дачі показань у кримінальному провадженні ЄРДР №0000134 від 29.01.2019 року і під час допиту остання передала старшому лейтенантові поліції ОСОБА_2 оригінали договорів банківського вкладу та квитанцію. Також зазначалося, що з метою мирного врегулювання спору позивачка зверталась із заявою до Банку щодо повернення депозитних вкладів, однак коштів позивачці повернуто не було, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом (том 1, а.с. 1-7, 74-75, 207-215).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1 :

-по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» № 2630/03/3443105 від 19.02.2010 року суму вкладу 50 000 грн. та нараховані проценти за період з 20.02.2010 року по 15.02.2022 року у розмірі 49 762 гривні 77 копійок;

-по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» № 2630/62/461049 від 08.12.2010 року суму вкладу 60 000 грн. та нараховані проценти за період з 09.12.2010 року по 15.02.2022 року у розмірі 60 028 гривень 57 копійок;

-по договору банківського вкладу «Стандарт Плюс» № 2630/62/496915 від 18.05.2011 року суму вкладу 10 000 доларів США та нараховані проценти за період з 19.05.2011 року по 15.02.2022 року у розмірі 3 228 доларів США 29 центів;

-по договору банківського вкладу «Стандарт» № 2630/62/515315 від 24.08.2012 року суму вкладу 24 174 доларів США 65 центів та нараховані проценти за період з 25.08.2012 року по 25.08.2013 року у розмірі 1 571 долар США 35 центів;

-по договору банківського вкладу «Стандарт» № 2630/62/513386 від 26.08.2015 року суму вкладу 29 022 доларів США 83 центи та нараховані проценти за період з 27.08.2015 року по 26.08.2016 року у розмірі 1 886 доларів США 48 центів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» судовий збір в сумі 12 405 гривень в дохід держави(том 2, а.с. 12-27).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що ще до звернення до суду з позовом мало звернення позивачки до Банку про надання інформації по 6 (шести) депозитних вкладах, однак позов до суду було подано лише по 5-ти з них, а зобов`язання по договору № 2630/62/513386 від 26.08.2017 року на суму 34 737, 16 доларів США (який також згадувався у зверненні позивачки до Банку) не є предметом позовних вимог.

Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що один з договорів (№2630/62/515315) датований 24.08.2012 року, хоча це вихідний день (День незалежності України).

Стверджує, що позивачка не долучила до позовної заяви «жодного розрахунково-касового документу про внесення коштів», а також оригіналів договорів банківських вкладів (том 2, а.с. 35-44).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта (Банку) на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників позивачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що «в ході судового розгляду справи представниками позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вони посилалися як на підстави своїх вимог».

Колегія суддів вважає, що вищенаведений висновок не в повній мірі відповідає матеріалам справи, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи те, що оригінали договорів банківських вкладів, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, долучені до матеріалів кримінального провадження, яке перебуває в провадженні ГУ НП у Львівській області, і у матеріалах справи знаходяться копії цих договорів, які були надісланими до суду першої інстанції слідчою, в провадженні якої перебуває це кримінальне провадження (том 1, а.с. 15, 29, 110-117).

Представники апелянта (Банку) в апеляційній скарзі і в ході судового розгляду справи не навели жодних доводів, які б ставили під сумнів відповідність копій договорів банківських вкладів, які надіслала до суду слідча (том 1, а.с. 110-117), їх оригіналам, які долучені до матеріалів кримінального провадження. За наведених обставин колегія суддів відхиляє доводи апелянта, які ґрунтуються на тому, що у матеріалах справи відсутні саме оригінали цих договорів.

Як вбачається з відповіді Банку від 02.04.2019 року на звернення позивачки, сам Банк визнавав факт укладення ним з ОСОБА_1 договорів банківського вкладу №2630/03/3443105 від 19.02.2010 року, № 2630/62/461049 від 08.12.2010 року та №2630/62/496915 від 18.05.2011 року (том 1, а.с. 11), а відтак ця обставина у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

У цій відповіді Банку від 02.04.2019 року стосовно всіх вищезгаданих договорів зазначено, що «договір закритий, кошти на рахунку відсутні» (том 1, а.с. 11).

Виходячи з предмету спору по даній цивільній справі, за вищенаведених обставин саме Банк мав би подати до суду докази того, що кошти з рахунків, які були відкритими Банком на підставі вищезгаданих договорів банківського вкладу, були виплаченими вкладнику ОСОБА_1 .

В той же час, Банком не було подано до суду жодних доказів того, що вищезгадані банківські вклади було виплачено саме вкладнику ОСОБА_1 , як і даних про те, коли саме ці договори було закрито.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на запереченні позовних вимог за вищезгаданими договорами банківських вкладів, які були укладеними 19.02.2010 року, 08.12.2010 року та 18.05.2011 року.

Щодо договорів банківського вкладу № 2630/62/515315 від 24.08.2012 року та №2630/62/513386 від 26.08.2015 року, то Банк не визнавав та не визнає факт укладення цих договорів. Зокрема, у вищезгаданій відповіді Банку від 02.04.2019 року зазначено, що ці договори «мають ознаки підробки в частині їх реквізитів (дати укладення, суми коштів). За наданими реквізитами в автоматизованій банківській системі відсутня інформація про перераховані вище договори банківських вкладів» (том 1, а.с. 11).

Договір банківського вкладу № 2630/62/515315 датований 24.08.2012 року. Ця ж дата, 24.08.2012 року, є зазначеною у графі цього договору «Примірник договору отримав(-ла) 24.08.2012р. (підпис) ОСОБА_1 » (том 1, а.с. 115). В той же час, та обставина, що 24 серпня є Днем незалежності України, а відтак святковим і неробочим днем (стаття 73 КЗпП України), є загальновідомою і (у відповідності до частини 3 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягає.

Представники позивачки дві дати «24.08.2012» у договорі № 2630/62/515315 пояснили помилкою зі сторони Банку, який готував проект цього договору.

У позовній заяві позивачка стверджує, що «внесення коштів на відкриті вкладні рахунки здійснювалося (позивачкою) особисто у приміщенні відділення № 10 ПАТ «КРЕДОБАНК» за адресою м. Львів, вул. Гнатюка, 16. У відділенні банку в кабінеті начальника відділення Денікевич Галини Ярославівни (позивачка) особисто готівкою передавала кошти та підписувала договори».

По договору банківського вкладу № 2630/62/515315 від 24.08.2012 року сума вкладу становить 24 174 доларів США 65 центів (том 1 а.с. 115).

А по договору банківського вкладу № 2630/62/513386 від 26.08.2015 року сума вкладу становить 29 022 доларів США 83 центи (том 1 а.с. 116).

Відтак, виходячи з вищенаведених тверджень позивачки, вона «особисто готівкою» передала начальнику відділення Банку ОСОБА_3 24.08.2012 року (у святковий неробочий день) 24 174 доларів США і навіть 65 центів, а 26.08.2015 року - 29 022 доларів США, а також і 83 центи.

Представники позивачки в судовому засіданні не змогли пояснити саме такі (вищезгадані) суми банківських вкладів.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 03.12.2003 року № 516 (в редакції станом на 24.08.2012 року, тобто на дату, якою датований договір), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (яка була чинною станом на 24.08.2012 року, тобто на дату, якою датований договір), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 вищезгаданої Інструкції № 492 також передбачено, що на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Договором банківського вкладу № 2630/62/513386 від 26.08.2015 року також встановлено, що внесення коштів на Вкладний рахунок підтверджується цим Договором «та відповідним розрахунковим або касовим документом» (том 1, а.с. 116).

В той же час, будь-яких інших доказів банківських вкладів 24.08.2012 року та 26.08.2015 року (як то розрахункові та/або касові документи) стороною позивача до суду подано не було.

З урахуванням всіх вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами фактів внесення позивачкою 24.08.2012 року та 26.08.2015 року до Банку банківських вкладів у розмірах (відповідно) 24 174 доларів США 65 центів та 29 022 доларів США 83 центи, а відтак - до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, які ґрунтуються на договорах банківського вкладу, які датовані 24.08.2012 року та 26.08.2015 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кальмука Назарія Богдановича, представника Акціонерного товариства «КредоБанк», частково задовольнити.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року в частині стягнення з Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» на користь ОСОБА_1

по договору банківського вкладу «Стандарт» № 2630/62/515315 від 24.08.2012 року суми вкладу 24 174 доларів США 65 центів та нарахованих процентів за період з 25.08.2012 року по 25.08.2013 року у розмірі 1 571 долар США 35 центів

та

по договору банківського вкладу «Стандарт» № 2630/62/513386 від 26.08.2015 року суми вкладу 29 022 доларів США 83 центи та нарахованих процентів за період з 27.08.2015 року по 26.08.2016 року у розмірі 1 886 доларів США 48 центів

скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення Франківського районного суду міста Львова від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 08 березня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.