Справа № 946/6345/23
Провадження № 6/946/100/24
УХВАЛА

іменем України

26 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Адамов А.С.,

при секретарі Тюміній О.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення по цивільній справі № 946/6345/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, якою просив розстрочити виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, строком на один рік (дванадцять місяців) з дня ухвалення такого рішення з поділом суми заборгованості на рівні частини, що становлять 9105 (дев`ять тисяч сто п`ять) гривень щомісячно.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2023 року задоволено позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та стягнуто з нього на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1002-9565 від 13.11.2021 року в розмірі 127260 (сто двадцять сім тисяч двісті шістдесят) гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 109260 гривень та судовий збір в розмірі 2147,2грн. 24.01.2024 року він сплатив судовий збір в розмірі 2147, 20 грн. Також зазначив, що має намір та буде сплачувати суму заборгованості, тобто буде виконувати рішення суду, однак не має матеріальної змоги сплатити всю суму заборгованості в розмірі 127260грн. одним платежем, оскільки він не має постійного місця роботи, а отже не має стабільного заробітку, працює за наймом та заробіток не є стабільним, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей та дружину, сім`я є багатодітною. Враховуючи, що його матеріальний стан не дає можливості виконати рішення суду єдиним платежем, тому вважає, що розстрочення виконання рішення суду від 04.12.2023 року забезпечить його належне виконання та вбереже від накладення додаткових стягнень та/або обтяжень за несвоєчасне виконання, що також додатково може негативно позначиться на його сім`ї зважаючи на тяжкий матеріальний стан сім`ї, у зв`язку з чим, просить вирішити питання про розстрочення виконання рішення суду від 04.12.2023 року по цій справі та надати розстрочку в межах, які визначені нормами ч. 5 ст. 435 ЦПК України, - на один рік.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у заяві просив розгляд справи провести за його відсутності.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, заяв, клопотань суду не надав, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

У рішенні у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з приводу цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави, ратифікуючи Конвенцію, зобов`язалися поважати. Отже для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». У справі «Войтенко проти України» суд знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Судом встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2023 року задоволено позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1002-9565 від 13.11.2021 року в розмірі 127260 (сто двадцять сім тисяч двісті шістдесят) гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 18000 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 109260 гривень та судовий збір в розмірі 2147,2грн.

Заява про перегляд заочного рішення не надходила, апеляційна скарга на заочне рішення не подавалась.

Таким чином рішення Ізмаїльського міськрайонного суду одеської області від 04.12.2023 року набрало чинності 09.01.2024 року.

Рішення суду вступило в законну силу та є обов`язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України.

Закон України «Про виконавче провадження» у статтях 1, 5, 18 визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб ) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб ), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

Разом з тим, згідно з частиною першою статті 276 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Крім того, відповідно до частини першої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частини третьої статті 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як передбачено частини четвертої статті 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності до частини п`ятої статті 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини сьомої статті 435 ЦПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту.

При вирішенні питання про розстрочення виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Судом приймається до уваги, що 24.01.2024 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2147,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 24.01.2024 року.

Крім того, суд вважає, що заслуговують на увагу також обставини, на які ОСОБА_1 посилається як на підстави своїх вимог, а саме те, що останній не має постійного місця роботи, а отже не має стабільного заробітку, що підтверджується довідкою Форма ОК-5, сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 23.01.2024 року. Працює за наймом та заробіток є нестабільним. 28.10.2022 року між ним та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 28.10.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Їх сім`я має статус багатодітної сім`ї, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим відділом соціального захисту населення Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.11.2022 року строком до 06.07.2029 року, відповідно якому зазначені діти: ОСОБА_3 , 2011 року народження; ОСОБА_4 , 2016 року народження та ОСОБА_5 , 2017 року народження.

Крім того, судом враховується, що в країні оголошено воєнний стан та Україна знаходиться в умовах збройного нападу з боку країни-агрессора. Обставини, в яких знаходиться економіка країни, є загальновідомими та такими, що можуть ускладнювати отримання стабільного та регулярного доходу фізичними особами.

На думку суду, зазначені обставини є підставами, що істотно ускладнюють виконання рішення суду та на підстав яких суд, надавши їм оцінку, може розстрочити виконання такого рішення.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення на один рік (дванадцять місяців) підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-260, 276, 353, 435 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення на один рік (дванадцять місяців) задовольнити.

Розстрочити виконання заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, строком на один рік (дванадцять місяців) з дня ухвалення такого рішення з поділом суми заборгованості на рівні частини, що становлять 9105 (дев`ять тисяч сто п`ять) гривень щомісячно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А.С. Адамов