Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5724/22
Номер провадження2/711/316/24
РІШЕННЯ
16 квітня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого - судді Демчика Р.В., секретаря судових засідань Кофанової А.О., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Яцюк Максима Васильовича до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради, зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_3 адвоката Гармаш Нелі Миколаївни до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю,-
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Яцюк М.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради. Згідно заявлених вимог, представник позивача просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його батьком ОСОБА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.11.2019 року розірваний. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З часу розірвання шлюбу син проживав почергово у кожного з батьків за усною домовленістю. На думку позивача, виявляв більшу прихильність на проживання з ним. Приблизно 03-04 липня 2022 року відповідач взяла дитину до себе, повідомивши, що бажає побути з ним. В день, коли дитина мала бути повернена до батька, відповідач вивезла дитину з України в іншу країну. При цьому, жодних відомостей про країну прибуття та про повідомлення батька дитини не надано. Відповідач, використовуючи введений воєнний стан, спрощений порядок вивезення дитини за межі України без згоди батька, вивезла дитину у невідомому від позивача напрямку. На даний час відповідач не повідомляє про місце проживання дитини, про умови проживання, а лише вимагає оплату аліментів, які позивач виплачує на добровільній основі і називає не аліментними платежами, а кошти для дитини. Відповідач самовільно вирішила обмежити спілкування дитини із татом, навіть, за допомогою інтернет-мессенджера. Наприкінці жовтня позивач отримав відомості, що син перебуває разом з відповідачкою в Швейцарії. Але йому невідомо з ким проживає відповідач, невідомі умови, в яких проживає син та невідомо, за рахунок яких коштів відповідач проживає із сином в Швейцарії. На даний час батько дитини вважає, що подальше проживання дитини з мамою вкрай негативно впливає на дитину, не в інтересах дитини. Стиль життя відповідача не відповідає нормальному та правильному вихованню дитини. Відповідач ще до виїзду за межі України постійно змінювала партнерів, була постійним гостем нічних клубів та отримувала грошові кошти від незрозумілих дій. На даний час відповідач, за відомостями позивача, немає офіційних доходів, не має у власності нерухомості, не має постійного приміщення для забезпечення нормального життя дитині. Позивач є люблячим татом. Дитині слід змінити місце проживання та жити в умовах любові, злагоди, стабільності. При цьому, позивач отримує постійний офіційний дохід, який дозволить повністю забезпечити дитину всім необхідним. Позивач характеризується з позитивної сторони, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не вживає алкогольні напої чи наркотичні засоби. Позивач має дохід, місце для проживання дитини. Позивач завжди цікавився життям своєї дитини, приймав участь у її вихованні, відводив дитину до дитсадка, приймав активну участь у подіях дитсадку, що стосувалися доньки, водив на гурток танців, намагався повністю забезпечити всі потреби дитини, не вчиняв перешкод у спілкуванні дитини з мамою або участі мами у вихованні.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 23 листопада 2022 року позов залишено без руху з наданням терміну для усунення недоліків.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 листопада 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Зобов`язано Службу у справах дітей Черкаської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору.
19.12.2022 року до суду від представника відповідача адвоката Гармаш Н. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила повністю відмовити в задоволенні позову. У відзиві зазначено, що дійсно після розірвання шлюбу між сторонами існувала домовленість щодо проживання сина з кожним із батьків, проте вказана домовленість зводилась до одного тижня проживання дитини з позивачем та одного тижня проживання з відповідачем. Вказане підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 26.07.2022 року № 242 за підписом директора Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області. Також не підтверджено жодними доказами суб`єктивна думка позивача, щодо «вияву більшої прихильності на проживання з батьком». Не відповідає істині твердження Позивача щодо того, що «в день, коли дитина мала бути повернута батьку, відповідач вивозить дитину з України в іншу країну. При цьому жодних відомостей про країну прибуття та про повідомлення батька дитини не надала.» Позивач не надає відомостей про конкретну дату, коли відповідач на його думку мала повернути дитину до його місця проживання та відповідних доказів, що підтверджують дату повернення дитини та взагалі існування такої домовленості. Про наміри відповідача щодо вивезення дитини в Швейцарію позивач дізнався ще в травні місяці, про що вказують дані з листування позивача та відповідача. Вказує на те, що дитина сторін перетнула кордон з матір`ю на підставі того, що є дитиною інвалідом, що підтверджується посвідченням. При цьому саме відповідач зазначена, як законний представник (опікун) дитини - інваліда. Крім цього, не заслуговує на увагу твердження позивача, що відповідач «вимагає оплату аліментів». Вказане спростовується довідкою про доходи позивача, з якої достовірно можливо встановити, що позивач самостійно сплачує аліменти на утримання дитини.
Не є достовірною інформація щодо то, що відповідач самовільно вирішила обмежити спілкування дитини з татом, навіть за допомогою інтернет-месенджера. Зв`язок заблоковано. Дитина регулярно спілкується з Позивачем за допомогою повідомлень, аудіо- та відео-зв`язку у Viber. Хибною є інформація позивача щодо відсутності офіційних доходів відповідача, відсутності у власності нерухомості та постійного приміщення для забезпечення життя дитині.» Відповідач має офіційний дохід, так, як працює головним спеціалістом відділу стратегічного розвитку та продажу земель управління земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, має можливість працювати дистанційно, вказане підтверджується копією довідкою про доходи та роздруківкою виписки по надходженням по картці/рахунку відповідача. Крім цього, відповідачу фінансово допомагає її батько ОСОБА_7 . Також вказала, що відповідач має намір набути у власність квартиру у місті Черкаси, в даний час існує попередній договір від 20.01.2022 року, зареєстрований приватним нотаріусом. Відповідач має зареєстроване місце проживання в приватному будинку за адресою - АДРЕСА_1 , що належить на праві власності батькам відповідача. Відповідач проживала в будинку, що належить батькам в період до реєстрації шлюбу з позивачем разом з батьками. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач проживала в цьому будинку разом із сином, батьки більшу частину часу проживають в дачному будинку с. Будище Черкаського району, фактично відповідач та її дитина є єдиними користувачами цього житла. Також, відповідач має орендоване житло Швейцарії, тому дитина забезпечена житлом незалежно від її місця знаходження чи в Україні чи в Швейцарії.
Зазначила, що вести активне життя не лише дитині, але й дорослій людині в рідній країні, практично не можливо, у зв`язку введеним 24.02.2022 року Указом Президента України воєнним станом, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.Також не можливо забезпечити в даний час стабільність не те, що дитині, але й дорослій людині на території України, оскільки в даний час через досить часті масовані обстріли критичної інфраструктури в Україні вводять екстрені аварійні відключення електроенергії, при цьому можливі тривалі перебої з постачанням інших важливих та необхідних для життєдіяльності комунальних послуг (гарячої та холодної води, тепла). Важливо при цьому відмітити, що у Позивача та Відповідача спільний син, а не донька, як це вказано в тексті позовної заяви, при цьому син жодного дня не відвідував гурток танців. Про наявність інших дітей, щодо яких можливий спір про місце проживання дитини Відповідачу не відомо.
26.12.2022 року до суду від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 надійшла зустрічна позовна заява, в якій відповідач просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_6 разом з матір`ю ОСОБА_8 ..
Зустрічний позов обґрунтований тим, що сторони з 26.04.2012 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.11.2019 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зустрічному позові стверджується, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем існувала домовленість щодо проживання дитини, суть якої зводилась до одного тижня проживання з позивачем та до одного тижня проживання з відповідачем. Проте в даний час такої домовленості дотримуватись не можливо з об`єктивних причин, що виникли в України. Під час запровадження воєнного стану в Україні дитина сторін згідно домовленого графіку проживання знаходилась разом з відповідачем.
Вона неодноразово намагалась забрати малолітнього сина до себе та виїхати з ним у безпечне місце, проте відповідач переховував сина спочатку у своїх батьків у місті Звенигородка, а потім в місті Чернівці у своїх родичів, при цьому забороняв дитині спілкуватися з позивачем та повідомляти своє місцезнаходження.
Після терористичного акту, що здійснений Збройними силами Російської Федерації у 27.06.2022 року шляхом ракетного удару по торговельному центру «Амстор» у Кременчуці Позивач вирішила забрати сина до країни свого тимчасового перебування, де вже мала орендоване житло та тимчасовий захист.
Малолітній син сторін є учнем 5 «Б» класу Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка Черкаської міської ради Черкаської області. Навчання в школі має дистанційний характер, а отже проживання дитини з позивачем ніяким чином не вплине на навчання малолітнього сина сторін. В даний час дитина знаходиться в Швейцарії разом з матір`ю, активно вивчає мову, отримала тимчасовий захист. Крім дистанційного навчання в Черкаської гімназії №9 ім. О.М. Луценка, навчається в місцевій школі, відпочиває, займається спортом, зокрема відвідує секцію футболу, боксу та плавання.
Крім цього, позивач отримала гранд на навчання та здобуває вищу освіту в університеті за місцем тимчасового проживання в Швейцарії.
На сьогоднішній день, часті сварки з відповідачем, його недисциплінованість і безвідповідальність щодо життя та здоров`я дитини, яка мала досвід проживання в країні де йде війна та його погрози відібрати дитину, притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, ускладнюють виконання усних домовленостей.
Позивач має змогу забезпечити малолітнього сина всім необхідним, оскільки має престижну роботу, працює головним спеціалістом відділу стратегічного розвитку та продажу земель управління земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та міст обування Черкаської міської ради, має можливість працювати дистанційно.
Виходячи з інтересів сина, вважає за доцільне залишити його на утриманні та вихованні позивача та визначити місце проживання дитини за адресою її місця проживання.
03.01.2023 року на адресу надійшов иисновок Органу опіки та піклування м.Черкаси про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 .
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 13 березня 2023 року зустрічну позовну заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Гармаш Нелі до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Яцюк Максима Васильовича до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради. Вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 січня 2024 року залучено до проведення процесуальної дії опитування малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - штатного психолога Черкаської гімназії №9 ім. О.М.Луценка.
Позивач та його представник адвокат Яцюк М.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі та просили первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Позивач надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Гармаш Н.М. в судовому засіданні просила зустрічний позов задовольнити, в задоволенні первісного позову - відмовити, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві та у зустрічній позовній заяві.
Представники третьої особи ОСОБА_9 в судовому засіданні поклалася на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , зареєстрували шлюб ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась дитина ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 .
Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 07.11.2019 року шлюб розірвано.

Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку.

Відповідно до частин 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно із ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає алкогольними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки щодо дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 205/1621/18, провадження № 61-23366св19, на яку посилається заявник).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам малолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20, провадження № 61-530св23.

Суди повинні з урахуванням обставин справи та бажання дитини, оцінити її найкращі інтереси, зокрема забезпечення стабільного, надійного середовища перебування, навчання та розвитку дитини.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує повагу, серед іншого, до сімейного життя. Тому суди, ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, мають враховувати легітимну мету захисту прав і свобод саме дитини.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Верховний Суд зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17, провадження 61-37492св18, від 16 листопада 2020 року у справі № 313/310/18, провадження № 61-4263св20, від 06 лютого 2019 року у справі № 127/15879/17-ц, провадження № 61-37587ск18, від 17 серпня 2022 року у справі № 613/1185/19, від 14 липня 2020 року у справі № 127/28537/18, провадження № 61-7403св20

У справі «Ген та інші проти України» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 10 червня 2021 року, заяви № 41596/19, 42767/19, пункт 66) ЄСПЛ зазначив, що право дитини висловлювати власні погляди (небажання бачитись дитини з одним із батьків) не потрібно тлумачити як таке, що фактично надає дітям беззастережне право вето без розгляду будь-яких інших факторів і здійснення оцінки для визначення їхніх найкращих інтересів; крім того такі інтереси, як правило, передбачають підтримку зв`язків дитини із сім`єю.

Згідно довідки КНП «Черкаської обласної дитячої лікарні Черкаської області» від 19.10.2022 №73/08-52 за період з 01.04.2022 р. по 30.09.2022 р. Загальна сума доходу ОСОБА_1 становить 80560 грн. 23 коп.

Відповідно до Характеристики наданою директором КНП «Черкаської обласної дитячої лікарні Черкаської області» ОСОБА_11 ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність на посаді лікаря - інтерна Черкаської обласної лікарні у 2006 році після закінчення Національного медичного університету імені О.О. Богомольця. З 2008 по 2011 - працював лікарем - ортопедом - травматологом дитячим з поліклініці Черкаської міської дитячої лікарні, З 2011 по теперішній час працює на посаді лікаря ортопеда-травматолога дитячого ортопедо - травматологічного відділення КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради». За час роботи проявив себе кваліфікованим спеціалістом, який добре володіє сучасними методами лікування дітей, цікавиться останніми досягненнями в області дитячої ортопедії і травматології, успішно впроваджує в практику сучасні досягнення медичної науки і передовий досвід кращих лікувальних установ України та зарубіжжя. Має хорошу теоретичну і практичну підготовку, уміло обирає методи та засоби досягнення найкращих результатів в своїй професійній спеціалізації, досконало володіє всіма методами ортопедо - травматологічного забезпечення діагностики та лікування дітей. Постійно працює над підвищенням свого професійного рівня, приймає активну участь у конференціях і семінарах, має першу кваліфікаційну категорію з «Дитячої ортопедії і травматології», успішно переймає досвід старших колег.

ОСОБА_12 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування від 04.03.2014 року.

Згідно акту від 28 жовтня 2022 р. обстеження умов проживання по АДРЕСА_3 , за заявою ОСОБА_3 умови проживання задовільні, у квартирі наявні всі комунальні зручності, функціональні меблі, техніка та сантехніка. Фактично в квартирі проживають ОСОБА_1 батько дитини та ОСОБА_13 дружина батька. Для дитини окрема кімната, місце для ігор, достатньо простору для дозвілля, навчання та розвитку. За результатами огляду встановлено, що створено належні, задовільні умови для проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У висновку Органу опіки та піклування м.Черкаси від 29.12.2022 №3144-01-21 , зазначено, що орган опіки та піклування м.Черкаси вважає за можливе проживання малолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у батька ОСОБА_1 .

Також в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у зв`язку із запровадженням в Україні 24.02.2022 року воєнного стану, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 тимчасово, разом з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , проживає в Швейцарії, де надано тимчасовий захист.

Відповідно до Службової характеристики від 28.07.2022 №1036801-21 наданої за підписом міського голови ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_15 з 08.04.2021 по 31.01.2022 працювала в Черкаській міській раді на посаді завідувача сектору продажу земельних ділянок управління земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування. З 01.02.2022 року по теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу стратегічного розвитку та продажу земель управління земельних ресурсів, землеустрою та інспектування департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради. За період роботи в департаменті архітектури та містобудування Черкаської міської ради ОСОБА_3 виявила себе як дисциплінований працівник, кваліфікований фахівець та досвідчений спеціаліст.

Згідно довідки Департаменту архітектури та містобудування від 30.01.2022 №13 за період з 01.08.2021 р. по 31.01.2022 р. загальна сума нарахованого доходу ОСОБА_3 становить 192732 грн. 63 коп.

ОСОБА_6 проживає разом з відповідачкою ОСОБА_16 у Швейцарії де навчається у початковій школі в м.Еш з 15 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою наданою керівництвом школи.

Згідно інформації наданої 26.07.2022 р. №242 директором Черкаської гімназії №9 ім. О.М.Луценка, щодо безпосереднього контакту зі школою батьків учня 5-Б класу ОСОБА_6 : класний керівник ОСОБА_17 , яка навчала ОСОБА_6 з 1 по 4 клас з 2018 по 2022 р.р. повідомила наступне:

Навчальну діяльність дитини батьки (мати ОСОБА_3 , батько ОСОБА_1 ) контролюють періодично, стимулюють інтерес дитини до навчання. Батьківські збори відвідують по черзі. Контакт із класним керівником частіше мав батько. На зауваження, поради, рекомендації педагогів реагують адекватно. Стиль відносин між дитиною і батьками демократичний., батьки поважають інтереси дитини, розвивають схильності, підтримують творчі починання, беруть участь у вільних заняттях, розвивають його громадську активність. ОСОБА_18 про обох батьків висловлювався позитивно з повагою та любов`ю. За словами дитини та батьків учня, за період навчання в гімназії ОСОБА_18 проживав по тижню у матері та батька.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

Згідно положень ч.5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У висновку Органу опіки та піклування м.Черкаси від 29.12.2022 №3144-01-21 , зазначено, що у зв`язку з проживанням громадянки ОСОБА_3 за межами України, служба у справах дітей Черкаської міської ради не мала змоги порівняти житлово-побутові умови проживання батьків, їх матеріальне забезпечення та виховні можливості. Орган опіки та піклування м.Черкаси вважає за можливе проживання малолітнього ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у батька ОСОБА_1 .

Разом з тим, висновок органу опіки і піклування має рекомендаційний характер, не є обов`язковим для суду та оцінюється у сукупності з іншими доказами у справі.

Судом встановлено, що 16.07.2022 року ОСОБА_19 надано тимчасовий захист в Швейцарії. ОСОБА_6 проживає разом з мамою ОСОБА_16 у Швейцарії де навчається у початковій школі в м.Еш з 15 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою наданою керівництвом школи.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування, яким визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_6 з батьком, суд визнає його необґрунтованим, оскільки його складено без урахування думки дитини, висновків педагогів чи психологів стосовно психологічного стану дитини, її бачення майбутнього та сім`ї, про яку вона мріє. Висновок не містить належного обґрунтування необхідності визначення місця проживання дитини разом з батьком, а також, чому таке рішення відповідатиме найкращим інтересам дитини.

При встановленні фактичних обставин даної справи судом в порядку ст.171 СК України був опитаний ОСОБА_6 , 2012 року народження, який пояснив, що він спілкується з батьком. Також чітко та послідовно виклав свою думку щодо визначення свого місця проживання. Зазначив, що він бажає проживати почергово як з татом так і з мамою, але оскільки в Україні йде війна, то на період військових дій хоче проживати із мамою в Швейцарії де він ходить до школи та відвідує гуртки. Після закінчення війни бажає повернутися до України та спілкуватися з батьками.

Отже, суд приходить до висновку, що після фактичного припинення шлюбу дитина звикла проживати з батьками почергово, тому зміна місця проживання не є для нього травмуючим фактором.

Міжнародно-правові акти та практика ЄСПЛ визначають, що після року перебування в новому середовищі дитина може прижитись у ньому, може бути сформоване стале, постійне та благополучне середовище її розвитку та виховання.

У постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 552/4608/18, провадження № 61-6271св19, від 07 серпня 2019 року у справі № 635/382/17-ц, провадження № 61-9559св19, від 13 квітня 2020 року у справі № 531/300/18-ц, провадження № 61-20051св19, від 19 червня 2019 року у справі № 396/1020/16-ц, провадження № 61-23241св18, від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17, провадження № 61-9074св20, від 06 червня 2019 року у справі № 495/2106/17, провадження № 61-592св19, від 22 грудня 2021 року у справі № 204/8432/19, провадження № 61-14486св21, від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, провадження № 61-9115св22 (на які посилається заявник) суди, ухвалюючи рішення про визначення місця проживання дитини з одним із батьків наголошували на необхідності оцінки стійких, усталених зв`язків дітей з оточенням, звичним середовищем, що відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини, а у справі № 753/572/20 таке середовище оцінювалось за місцем тимчасового, але сталого перебування дитини в Румунії, яка виїхала з матір`ю після вторгнення російської федерації.

Верховний Суд зауважує, що проживання дитини за кордоном не є самостійною підставою для відмови у позові про визначення місця проживання такої дитини разом з одним з батьків в Україні (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19, провадження № 61-11625сво22).

Проте, з урахуванням введення воєнного стану в Україні, безпековою ситуацією, суди повинні оцінити не лише умови, які існували за місце постійного проживання дітей в Україні, але і умови їх середовища за місцем тимчасового, але тривалого перебування, яке може сформувати стале середовище у малолітніх дітей з огляду на те, що перспективи повернення їх до постійного місця проживання в Україні на сьогодні неможливо визначити чи прогнозувати.

У висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень зазначено, що мотиви прийняття рішення повинні бути узгодженими, зрозумілими, недвозначними й несуперечливими. Вони повинні давати можливість читачеві простежити логіку мотивації, яка привела суддю до ухвалення рішення. Умотивованість повинна засвідчувати дотримання суддею принципів, сформульованих Європейським судом з прав людини (а саме повага до права на захист та на справедливий суд). Коли проміжні рішення стосуються індивідуальних свобод (наприклад, дозвіл на арешт) або можуть вплинути на права осіб чи на їхнє майно (наприклад, тимчасова опіка над дитиною або превентивне накладення арешту на нерухоме майно чи на банківські рахунки), потрібен належний виклад мотивів подібного рішення. Якість судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. У викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін, тобто на кожен окремий пункт вимог та на аргументи захисту. Це важливий запобіжник, оскільки він дає можливість сторонам переконатися у тому, що їхні доводи були досліджені, а отже, суддя взяв їх до уваги (пункти 34, 38).

У рішенні від 11 липня 2017 року у справі М. С. проти України, заява 2091/13, ЄСПЛ зазначив, що тривалість часу, проведеного дитиною з одним із родичів може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини. Підстави для визначення місця проживання дитини з одним із батьків повинні бути «відповідними і достатніми».

Також при вирішенні спору, суд враховує висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у постанові від 11.12.2023 року у справі №607/20787/19:

«Об`єднана палата зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків та є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судам слід пам`ятати, що основним суб`єктом, на якого має вплив ухвалене рішення у сімейних спорах цієї категорії, є саме дитина.

У спорах про визначення місця проживання дитини суди мають крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановити та надати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитиниі обов`язком батьків діяти в її інтересах.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема:

- особисті якості батьків (моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, наркотичними речовинами, перебування на диспансерному нагляді, притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності);

- відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (встановлення повного чи часткового виконання батьківських обов`язків, наявність причин що впливають на виконання батьківських обов`язків; встановлення, чи враховують мати/батько інтереси дитини, чи є взаєморозуміння між кожним із батьків і дитиною);

- можливість створення дитині належних умов для виховання і розвитку (наявність самостійного доходу, належних житлових умов у кожного із батьків);

- стан здоров`я дитини (наявність хвороб у дитини, що потребують посиленого догляду, наявність у батьків навичок щодо надання первинної медичної допомоги);

- стан безпеки дитини (можливість створення дитині безпечних умов для життя та розвитку) тощо.

Указане тлумачення статті 161 СК України при розгляді категорії справ, що стосуються надчутливої сфери правовідносин (оскільки йдеться не просто про спір між позивачем і відповідачем, а про долю дитини), є сталим та однозначним у практиці Верховного Суду (див. постанови від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 761/35714/16-ц, від 23 жовтня 2021 року у справі № 127/17427/20, від 08 вересня 2023 року у справі № 639/3862/20, від 28 вересня 2023 року у справі № 944/5191/19).

Крім того, першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (див. постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21)».

За встановлених судом обставин, після розірвання шлюбу між сторонами малолітній син сторін проживав почергово з матір`ю та батьком. Після оголошення в Україні воєнного стану дитина проживає та навчається в Швейцарії, матір здійснює за сином постійний догляд, піклується її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створила належні умови для проживання, забезпечує всім необхідним.

Судом не встановлено, щоб матір чинила батьку перешкоди в спілкуванні з сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, проте за ситуації, що фактично склалася, основну турботу по вихованню дитини, організації її дозвілля та по утриманню здійснює саме ОСОБА_3 , виходячи з якнайкращих інтересів сина сторін, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме найважливішим інтересам сина сторін.

За вказаних обставин, в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов підлягає задоволенню.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Позивачем за зустрічним позовом при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією №6243-7205-1606-6988 від 23.12.2023 року, а тому до стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає 992,40 грн. понесених позивачем судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, статтями 7, 141, 150, 153, 155, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 209, 210, 223, 258, 259, 263-265, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ), в особі представника адвоката Яцюк Максима Васильовича ( АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) про визначення місця проживання дитини, третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Черкаської міської ради (вул. Благовісна, 170, м. Черкаси) відмовити.

Зустрічний позов представника позивача ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) адвоката Гармаш Нелі Миколаївни (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК №001383 від 18.10.2021 року) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ), третя особа: Орган опіки та піклування Черкаської міської ради (вул. Благовісна, 170, м. Черкаси) про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю задовольнити частково.

Визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 992,40 грн. судового збору.

В задоволені решти позовних вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повний текст рішення складено 26.04.2024 року

Головуючий: Р. В. Демчик