Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1181/23
Провадження № 2/528/112/24
27 лютого 2024 року м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді Вітківського М.О.,
при секретарі Коваленко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні з без технічної фіксації цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі,-
в с т а н о в и в:
29 серпня 2023 року позивач звернувся до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд стягнути з відповідача на свою користь, аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку.
В обґрунтування позову вказує, що з 16.11.2013 року по 05.01.2021 року позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вже тривалий час проживає з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні. Наразі позивач самостійно не може забезпечити належній рівень життя дитині, тоді як відповідач є здоровою та працездатною, має нерегулярний дохід, а тому зобов`язана брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, однак жодної допомоги на утримання спільної дитини не надає, чим самим не виконує своїх батьківських обов`язків. В зв`язку з зазначеним, позивач вимушений звернутися до суду за захистом прав своєї дитини щодо стягнення з відповідача аліментів.
28 вересня 2023 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знята з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою власника (а.с.20).
Ухвалою судді від 28.09.2023 року у цивільній справі відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням і викликом сторін на 24.10.2023 року о 10-00 год. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано в Державній міграційній службі України інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.21-23).
В судове засідання 24.10.2023 року сторони не з`явились, від представника позивача адвоката Чумарного А.І. надійшла заява про розгляд справи без сторони позивача, на позовних вимогах наполягають. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, конверт з ухвалою, повісткою та копією позовної заяви повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 15.11.2023 року о 13.00 год.
01.11.2023 року на адресу суду від Державної міграційної служби України інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.34).
07.11.2023 року відповідач ОСОБА_2 особисто в суді отримала копію позовної заяви з додатками, що підтверджується даними відповідної розписки (а.с.36).
За клопотанням відповідача (а.с.41) судове засідання, яке призначене на 15.11.2023 року було відкладено на 30.11.2023 року о 10-30 год.
За клопотанням відповідача від 29.11.2023 (а.с.46) судове засідання, яке призначене на 30.11.2023 року було відкладено на 20.12.2023 року о 09-30 год. Крім того, в своїй заяві відповідач зазначила місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
20.12.2023 року позивач та представник позивача адвокат Чумарний А.І. у судове засідання не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов.
В судове засідання призначене на 20.12.2023 року відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка (а.с.50). Крім того, за вказаним місцем проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_3 , судова кореспонденція відповідачем не отримана, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
В зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 16.01.2024 року о 13-00 год., опубліковано на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до Гребінківського районного суду Полтавської області в судове засідання, призначене на 13 год 00 хв. 16 січня 2024 року відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с.55-56).
За клопотанням відповідача (а.с.60) в судовому засіданні, яке призначене на 16.01.2024 року було оголошено перерву до 06.02.2024 року о 10-30 год. Крім того, ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Полтавській області відомості про доходи за останні шість місяців 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (а.с.75-76),
В судове засідання 06.02.2024 року відповідач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв чи клопотань від неї не надходило.
За клопотанням сторони позивача (а.с.73) повторно витребувано у Головного управління ДПС у Полтавській області відомості про доходи за останні шість місяців 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в зв`язку з чим у справі оголошено перерву до 27.02.2024 року о 11-00 год.
23.02.2024 на виконання ухвали суду від Головного управління ДПС у Полтавській області отримано відомості про суми нарахованого доходу за період з 3 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
27.02.2024 року позивач та його представник - адвокат Чумарний А.І. у судове засідання не з`явилися, вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити позов. Не заперечують проти заочного розгляду даної справи.
В судове засідання призначене на 27.02.2024 року відповідач повторно не з`явилась, вона належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення від неї не надходило.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За нормою ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Згідно ухвали суду від 27.02.2024 року суд постановив провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.
Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 05.01.2021 року, шлюб укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 шлюб, що був зареєстрований 16.11.2013 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 93 - розірвано (а.с.7-8).

За час шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гребінківського районного управління юстиції у Полтавській області від 30.07.2014 року, актовий запис №75 (а.с.7,8).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтаувської області від 27.04.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Гребінківської міської ради, Гребінківський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Суми) задоволено в повному обсязі. Визначено місце проживання сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з його батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Припинено з 28.09.2022 року, стягнення аліментів з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду - 06.04.2020 і до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі Судового наказу виданого Гребінківським районним судом Полтавської області від 09.04.2020 року у справі № 528/291/20. (а.с.9-14).

Головним управлінням ДПС у Полтавській області вих. №3588/5/16-31-12-03-9 від 20.02.2024 року надано відомості з Державного реєстру фізичних-осіб платників податків про суми нарахованих/виплачених доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , період з 3 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року. З яких встановлено, що відповідач не працює, отримує дохід від соціальних виплат.

Згідно з ч. 2 статті 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Держава Україна, як учасниця Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ч. 1 ст. 27 Конвенції).

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 18 Конвенції унормовано, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 51 Конституції України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Аналогічні положення закріплені у ст. 180 СК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Звернення до суду за аліментами є правом особи, уповноваженої на їх отримання в інтересах неповнолітньої дитини у випадку, коли один із батьків не бере участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини або ухиляється від утримання дитини. Тобто звернення до суду - це вже сам по собі елемент захисту такою особою порушеного права дитини.

За своєю суттю аліменти (від лат. alimentum - харчування) - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Отже стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України).

Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені у ч. 1 ст. 182 СК України, згідно з якою при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, вказані норми передбачають, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується із конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному законодавстві.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2023 рік» ( береться час коли був поданий позов) - з 01 січня 2023 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833,00 гривні; для працездатних осіб - 2684 гривні;

Вирішуючи даний спір суд виходить з того, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Під час судового розгляду встановлено, що наразі дитина перебуває на утриманні батька (позивача), а на відповідача, як матір, покладено конституційний обов`язок утримувати свого сина до досягнення ними повноліття.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язки з утримання дітей є рівними для обох батьків.

Також суд враховує, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку утримання дитини.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб.

При цьому, спільна дитина сторін проживає разом із батьком, відтак саме на нього лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

З урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб дитини, обов`язку другого з батьків також утримувати дитину, стану здоров`я платника аліментів, який є людиною працездатного віку, а відомості про незадовільний стан її здоров`я відсутні, приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи відомості про доходи відповідача, які стороною позивача спростовані не були, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дитини, у розмірі 2 000, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби неповнолітньої дитини, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення його належного утримання та відповідатиме можливостям матері надавати таку допомогу.

При цьому, суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Одночасно суд зазначає, що прерогатива обрання того чи того способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) належить виключно позивачу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 29.08.2023 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір, який на день подачі позову складав 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви 29.08.2023 року і до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, визначеного для дитини відповідного віку.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь держави, судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку тобто, роз`яснюється, що апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , (місце проживання: АДРЕСА_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя М. О. Вітківський