Справа №760/6398/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 квітня 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Зуєвич Л.Л., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» /далі - ТОВ «Інвестбудгаличина»/ (; адреса: 01011, м. Київ, вул. Печерський узвіз, 19; адреса представника: 02095, м. Київ, вул. Урлівська, 16, кв. 89; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ) заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, в якій ТОВ «Інвестбудгаличина» в порядку ст.ст. 160-163 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) просить видати судовий наказ, яким стягнути з боржника заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 13 905,64 грн та 302,80 грн судового збору.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Справу фактично передано судді по реєстру 20.03.2024.

Судом в порядку ч. 5 ст. 165 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Відповідь на такий запит надійшла 15.04.2024.

Вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Частина 3 ст. 19 ЦПК України передбачає, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, визначений ст. 161 ЦПК України, п. 3 ч. 1 якої передбачає, зокрема, вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З поданої заяви вбачається, що заявник звертається до ОСОБА_1 , як до власника квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, з долучених до заяви документів неможливо встановити, хто є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2

При цьому, згідно з відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, наданої на вимогу суду 15.04.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.11.1974 по т.ч. зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Тобто зазначена адреса не збігається з адресою вказаної у заяві про видачу судового наказу.

Проаналізувавши зазначене, суд приходить висновку про відсутність переконливих підстав вважати, що боржником по заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг щодо квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , є саме ОСОБА_1 , оскільки відсутні докази як того, що вона є власником цієї квартири, так і докази того, що вона в ній проживала та споживала відповідні житлово-комунальні послуги у спірний період.

Згідно з ч. 2 ст. 165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявнику належить відмовити у видачі судового наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 165 та ч. 3 ст. 165 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 160, 161, 163-166, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич