Справа № 127/8975/21
Провадження № 88-ц/801/1/2024
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у цивільній справі № 127/8975/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з дня подання даного позову. Також просила стягнути аліменти на її користь в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даного позову.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь та утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.04.2021 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 638,60 грн. у відшкодування витрат за переклад документів.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року вирішено питання розподілу судових витрат та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000 грн.

Не погодившись із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року та додатковим рішенням цього ж суду від 12 грудня 2022 року, відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 грудня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь та утримання ОСОБА_2 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07.04.2021 і до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 862,60 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30 638,60 грн. у відшкодування витрат за переклад документів.

Компенсовано ОСОБА_5 за рахунок держави судовий збір за подачу апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в розмірі 68,10 грн.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 листопада 2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни про виправлення описки.

Виправлено допущену описку в постанові Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року в справі № 127/8975/21, шляхом доповнення резолютивної частини постанови абзацом восьмим такого змісту:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (громадянина Чеської Республіки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2023 відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Їржі Гладіка на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року в указаній цивільній справі № 127/8975/21.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням районного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року спр. 0 Nc 154/2020-128, матері було доручено піклуватися про малолітню ОСОБА_6 , визначено ступінь спілкування з батьком, суд визнав непідсудним вирішувати питання про стягнення аліментного зобов`язання на неповнолітню ОСОБА_6 , а провадження щодо стягнення аліментів зупинене. Батько оскаржив рішення суду про його непідсудність.

Вказує, що рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року спр. 0 Nc 154/2020-128, яким було оголошено місцеву юрисдикцію для вирішення питання про стягнення аліментного зобов`язання для неповнолітньої ОСОБА_6 та зупинено процедуру стягнення аліментів, було скасовано постановою Окружного суду в Брно від 19.04.2023, спр. 20 Ко 258/2022-185, чим, на думку заявника, створено передумови для перегляду постанови Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 у справі № 127/8975/21.

Зауважує, що рішення Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 винесено, хоча українські суди не засвідчили розгляду питання про стягнення аліментів на дитину за міжнародною юрисдикцією. Це також випливає з постанови Окружного суду в Брно від 19 квітня 2023 року, спр. 20 Co 258/2022-185, у якому стосовно цього питання зазначено, що: «Питання міжнародної юрисдикції /підсудності/ суду необхідно оцінювати відповідно до двосторонньої угоди, підписаної 28.05.2001 в Києві між Чеською Республікою та Україною про правову допомогу в цивільних справах, як правильно дійшов висновку суду першої інстанції. Згідно зі статтею 34 цього договору, хоча суд сторони, на території якої проживає уповноважена особа, має повноваження приймати рішення у правовідносинах щодо аліментних зобов`язань між батьками та дітьми, все ж існує спеціальне положення статті 30, пункт 5, відповідно до якого судовий орган, який має повноваження щодо розірвання шлюбу батьків неповнолітніх дітей, також має повноваження щодо виховання та утримання їх неповнолітніх дітей. Юрисдикцію щодо розірвання шлюбу батьків неповнолітніх дітей у випадку, якщо один із подружжя проживає на території однієї договірної сторони, а другий на території іншої договірної сторони, мають судові органи обох договірних сторін (Стаття 30, абзац 4, друге речення договору). З вищезазначених висновків випливає, що провадження про розірвання шлюбу батьків неповнолітньої ОСОБА_6 було розпочато 09.09.2020 в окружному суді в Блансько за №. марка 3 C 191/2020 і ще не припинено юридично. Згідно з другим реченням пункту 4 статті 30 договору про надання правової допомоги міжнародна юрисдикція чеського суду поширюється на шлюборозлучні справи за місцем проживання батька, тоді як якщо його повноваження надано на шлюборозлучні справи батьків, до його повноважень також віднесені справи про виховання та утримання їх неповнолітньої дитини (ст. 30, п. 5 договору). Таким чином, окружний суд у Блансько має міжнародну компетенцію не лише щодо провадження щодо врегулювання батьківської відповідальності, а й у провадженні щодо врегулювання аліментних зобов`язань. Той факт, що 22.04.2021 року матір порушила провадження щодо визначення аліментів також в українському суді, не впливає на провадження, оскільки відповідно до пункту 2 статті 21 договору, якщо провадження щодо того самого питання порушено перед судовими органами обох договірних сторін, судовий орган, який ініціював провадження пізніше, зупиняє це провадження».

Той факт, що рішення Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 не дозволило українським судам розглядати питання про стягнення аліментів на неповнолітню ОСОБА_6 за міжнародною юрисдикцією, батько заперечував у касаційній скарзі до Верховного Суду. Однак розглядати його касаційну скаргу суд відмовився. Тому заявник вважає, що у нього є строк для подання заяви про перегляд постанови Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023, який необхідно рахувати з моменту вручення йому ухвали Верховного Суду від 16.10.2023 у справі № 127/8975/21, оскільки лише з цього моменту батько дізнався про неможливість застосувати свій процесуальний захист у Верховному Суді.

Заявник також зазначає, що навіть якби рішення Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 залишилося в силі, його неможливо було б визнати чи виконати на території Чехії. Так, згідно з ст. 54 лист б) відповідно до двосторонньої угоди, підписаної 28.05.2001 у Києві між Чеською Республікою та Україною про правову допомогу у цивільних справах, рішення не може бути визнано чи виконано, якщо судовий орган договірної сторони, на території якої ухвалено рішення був виданий, не мав повноважень вирішувати питання за цим договором. Звертає увагу, що українські суди не мали повноважень вирішувати питання про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

Ураховуючи викладене, заявник просить постанову Вінницького апеляційного суду від 30.05.2023 у справі № 127/8975/21 скасувати та зупинити провадження по справі про стягнення аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його особистої участі.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її адвокат Мишковська Т. М. заперечували проти задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду. Представник ОСОБА_7 суду пояснила, що заявник невірно трактує положення угоди, підписаної 28.05.2001 в Києві між Чеською Республікою та Україною про правову допомогу в цивільних справах, оскільки в п. 34 Угоди чітко зазначено, що обов`язок утримання між батьками та дітьми регулюється законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої проживає особа, яка має право на утримання. Компетенцію приймати рішення у правовідносинах, про які йдеться у пункті 1 цієї статті, має суд тієї Договірної Сторони, на території якої проживає особа, що має право на утримання. Отже, мати і дитина, які мають право на утримання, проживають на території України, а тому приймати рішення з цих підстав мають суди України. Крім того, рішення першої і апеляційної інстанції не були обґрунтовані рішенням Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року, а приймалися на підставі фактичних обставин справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника - адвоката Мишковську Т. М., дослідивши матеріали цивільної справи та поданої заяви, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його в кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, котрі беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 726/938/18).

Перегляд рішень, постанов або ухвал за нововиявленими або виключними обставинами є особливим видом провадження в цивільному судочинстві. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Тобто, перегляд справи за нововиявленими або виключними обставинами має на меті не лише усунення судових помилок, а й перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Перегляду за нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалене за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими рішення було змінено або ухвалено нове рішення, закрито провадження у справі або залишено заяву (скаргу) без розгляду.

Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами у цивільних справах регулюється главою 3 розділу 5 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21) дійшла висновку про те, що нововиявленою обставиною є не факт ухвалення судового рішення, не саме це рішення як юридичний факт, а обставина, яку у ньому встановив суд. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами за умови, що вони можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, яку надав суд у такому рішенні.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що скасування рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року, спр. 0 Nc 154/2020-128, постановою Окружного суду в Брно від 19.04.2023, спр. 20 Ко 258/2022-185, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами в розумінні п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, оскільки зі змісту Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у цивільній справі № 127/8975/21 встановлено, що рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року не стало підставою для ухвалення судового рішення апеляційного суду, що підлягає перегляду, а тому ця обставина не може вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену Вінницьким апеляційним судом в судовому рішенні у справі № 127/8975/21.

Крім того, необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення, тощо).

У контексті пункту 3 частини другої статті 423 ЦПК України скасування судового рішення, яке стало підставою для обґрунтування судового рішення, яке просять переглянути, має відбутися після ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

До такого висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц (провадження № 14-43цс22).

У цій справі підставою для перегляду постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у справі № 127/8975/21 ОСОБА_4 зазначив скасування рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року постановою Окружного суду в Брно від 19.04.2023.

Однак рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року скасовано 19.04.2023, тобто до ухвалення рішення апеляційного суду.

Тому скасування рішення Окружного суду в Блансько від 15 грудня 2021 року, яке відбулося 19 квітня 2023 року, не може бути нововиявленою обставиною щодо постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року, оскільки така обставина виникла до ухвалення постанови Вінницького апеляційного суду.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

З огляду на встановлене, заява ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у цивільній справі № 127/8975/21 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Вінницького апеляційного суду від 30 травня 2023 року у цивільній справі № 127/8975/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та залишити судове рішення в силі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 06 березня 2024 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська