Справа №760/694/24 2-з/760/245/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Ішуніної Л. М., за участю секретаря судового засідання Отруби В. В., заявника (позивача) ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

23 липня 2024 року представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить: зобов`язати ОСОБА_5 безперешкодно надавати ОСОБА_6 можливість побачення з сином ОСОБА_3 , поза місцем постійного проживання, в тому числі, у разі погодження між сторонами такої зустрічі не пізніше, як за три дні до такої та безперешкодного отримання дитини після закінчення зустрічі; зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити участь ОСОБА_7 при налагодженні психологічного контакту ОСОБА_7 та ОСОБА_1 за участю спеціалістів - психологів.

Заява мотивована тим, що предметом позову є усунення перешкод батьку у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі батька у вихованні дітей. Однак з моменту подання позову до суду, між позивачем, відповідачем та її матір`ю виникають постійні сварки щодо виховання дітей. Протягом всього розгляду справи відповідач в односторонньому порядку встановлює можливість побачення батька з сином ОСОБА_3 , а відносно дочки ОСОБА_7 зустрічі взагалі забороняються.

Вказані обставини призводять до можливості здійснення фактичної маніпуляції зі сторони відповідача в частині формування у обох дітей негативного ставлення до батька. Формування у дітей будь-якого негативного ставлення до одного з батьків призводить до необхідності залучення психологів для відновлення психологічного стану дітей та психологічного контакту дітей з кожним з батьків, що, на думку сторони позивача може ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

29 липня 2024 року відповідачем подано заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких вона просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо заборони відповідачем бачитись йому з дітьми. Натомість відповідач з самого народження дочки просить встановити з нею контакт, оскільки спілкування батька із сином та повне ігнорування дочки, призводить до негативних наслідків емоційного стану ОСОБА_8 .

Крім того, обраний позивачем вид забезпечення є тотожним позовним вимогам, тобто є предметом дослідження судом під час розгляду справи, оскільки по своїй суті включає в себе усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Враховуючи вищевикладене, просила відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні заяву підтримали, однак уточнили її вимоги, зазначивши, що просить зобов`язати відповідача надавати можливість зустрічатися з дітьми з 10-00 год. понеділка до неділі потижнево (один тиждень з батьком, один тиждень з матір`ю).

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, зазначивши, що батько бачиться з сином ОСОБА_9 кожні понеділок та середу з 17-00 год. до 19-00 год., та через тиждень на вихідні з ночівлею. Дочка Емма його боїться, оскільки не знає батька, а він не бажає налагоджувати з нею контакт.

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Мета забезпечення позову - це хоч і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позову між сторонами дійсно наявна конфліктна ситуація та спір щодо реалізації ними своїх батьківських прав та обов`язків відносно малолітніх: ОСОБА_3 , 20 серпня 2020 року та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи вищевикладене, наведені у заяві про забезпечення позову факти та обґрунтування, суд зазначає таке.

Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Суть висновків ЄСПЛ у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22 вказано, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про усунення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною та її вихованні, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з батьком.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20, від 25 листопада 2020 року в справі № 760/15413/19, від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 16 березня 2023 року у справі №520/13963/17.

Позивач вказує, що він із незалежних від нього причин не має можливості вільно бачитися зі своїми малолітніми дітьми, що призводить до втрати зв`язку між батьком та дітьми, а також формування у них негативного образу батька.

З огляду на викладене, судом встановлено обставини, які позбавляють відповідача можливості бачитися з малолітнім сином, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною та відсутності обставин, які б свідчили, що таке спілкування має негативний вплив на нормальний розвиток дитини, суд дійшов висновку, що необхідно зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити побачення батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного першого та третього тижня місяця з суботи з 11-00 год. до неділі 19-00 год., щопонеділка та щосереди з 17-00 год. до 19?00 год.

Такий вид забезпечення позову на даний час буде достатнім для ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача.

Разом з тим, заява в частині зобов`язання відповідача забезпечити участь ОСОБА_7 при налагодженні психологічного контакту ОСОБА_7 та ОСОБА_1 за участю спеціалістів - психологів задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів, що він звертався до психолога з метою проведення зустрічей з дочкою за участі спеціаліста, яким були призначені такі зустрічі, однак відповідачем вчинялися дії щодо перешкоджанню проведенню таких зустрічей.

Отже, відсутнє обґрунтоване доведення заявником, що незастосування заходів забезпечення позову вищевказаним способом може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 149-154, 157 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити побачення батька ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного першого та третього тижня місяця з суботи з 11-00 год. до неділі 19-00 год., щопонеділка та щосереди з 17-00 год до 19-00 год.

В іншій частині заяви відмовити.

Зазначити дані заявника (позивач) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживає: АДРЕСА_2 .

Зазначити дані відповідача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Зазначити дані третіх осіб:

Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, , місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 41.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. М. Ішуніна