У Х В А Л А

Іменем України

12.08.2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участі: секретаря судових засідань Корнійчук К.О.,

розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодуваня шкоди, завданої злочином,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 31.07.2023 року подала до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області позовну заяву до ОСОБА_2 та ПАТ "НАСК "Оранта" про відкодування шкоди, завданої злочином, за вимогами якого просила стягнути на її користь з ПАТ "НАСК "Оранта" 16828,68 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 841,43 грн моральної шкоди, з ОСОБА_2 642564,52 грн в рахунок відшкодування втраченого заробітку та 180000 моральної шкоди.

Додатково подану позивачем ОСОБА_1 заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача ОСОБА_2 "Hyundai Lantra", державний номерний знак НОМЕР_1 , ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.08.2024 року повернуто позивачу.

Ухвалою Жмеринського міськрайнного суду від 05.08.2024 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі з призначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 08.08.2024 року (згідно дати поштового відправлення) подала до суду вдруге заяву про забезпечення її позову до ОСОБА_2 та ПАТ "НАСК "Оранта"про відшкодуваня шкоди, завданої злочином, який просила забезпечити шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача ОСОБА_2 "Hyundai Lantra", державний номерний знак НОМЕР_1 , а також шляхом заборони відчуження автомобіля відповідача ОСОБА_2 "Hyundai Lantra", державний номерний знак НОМЕР_1 .

В обгрунтування поданої заяви зазначла, що в силу приписів ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від заявника забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпеченя), що не вважає власним зобов`язаням. Вказала, що запропонований захід забезпечення позову не вплине на матеріальний стан ОСОБА_2 , як власника майна та не призведе до його додаткових витрат або збитків. Також зауважила, що згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31.08.2023 року в справі №4820/1103/22, відсутність у заяві про забезпеченя позову пропозиції щодо зустрічного забезпечення та невирішення судом питання зустрічного забезпечення не є підставою для скасування оскаржених рішень, оскільки не побавляє відпвідача права звернутися з клопотання про зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Окрім цього, не погоджуючись з визначеними ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.08.2024 року рештою підстав повернення її первісної заяви про забезпечення позову, вказала про зазначення у вказаній ухвалі суду від 02.08.2024 року, що нею подано відповідну позовну заяву, за вимогами якої позивач просила стягнути на її користь з ПАТ "НАСК "Оранта" 16828,68 грн у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, та 841,43 грн моральної шкоди, з ОСОБА_2 642564,52 грн в рахунок відшкодування втраченого заробітку та 180000 моральної шкоди, що вважає в сукупності становить 822564 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Також вказала, що згідно вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, з позовом до заяви про забезпечення позову поданий вирок Жмеринського міськрайонного суду від 25.03.2024 року по матеріалам кримінальної справи №130/843/23, у якому автомобіль марки "Hyundai Lantra", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , вирішено повернуи за належністю ОСОБА_2 , скасувавши арешт, накладений ухвалами слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду від 26.01.2023 року та від 27.01.2023 року, на час подачі позову набрав чинності і встановив, кому належить автомобіль марки "Hyundai Lantra", державний номерний знак НОМЕР_1 , на який вважає має бути накладений арешт.

Вивчивши матеріали цивільної справи та подану вдруге заяву про забезпечення позову, суд встановив таке.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1,5 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до положень ч.1,10 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Згідно приписів ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, наразі судом встановлено, що всупереч приписам п.5 ч.1 ст.151 ЦПК України повторна заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить вказівки ціни позову, про забезпечення якого вона просить, надто з огляду на самостійне обчислення нею окремо суми позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_2 . При цьому, посилання позивача на вказівку судом переліку її позовних вимог не визначає безпосереднє встановлення судом даних обставин за їх викладення в описовій частині судового рішення, а найголовніше, не становить здійснення власне позивачем вказівки ціни позову, яку згідно вказаних вимог процесуального закону заява про забезпечення позову повинна містити. Натомість з огляду на належну вказівку нею ціни позову безпосередньо у поданій позовній заяві як того вимагають приписи п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України щодо форми та змісту позову, вказівка відповідно ціни позову за змістом заяви про забезпечення позову не визначає непереборних перешкод для позивача.

Також судом визається необгрунтованим посилання позивача на вимоги ч.6 ст.82 ЦПК України в частині певних відомостей у згадуваному нею вироці Жмеринського міськрайонного суду від 25.03.2024 року, оскільки приписами ч.6 ст.82 ЦПК України застережено, що зокрема вирок суду в кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, що вочевидь не становить підстав звільнення позивача від доказування решти обставин, які потрібні для вирішення поданої неї заяви про забезпечення позову, а саме щодо власника заявленого до арешту та до заброни на відчуження транспортного засобу. При цьому підлягає безумовному врахуванню, що за заявленим предметом позову та обсягом учасників справи суд не наділений повноваженнями збирати докази з власної ініціативи.

Окрім цього, наразі додатково заявлений спосіб забезпечення позову шляхом заборони на відчуження автомобіля відповідача не містить обгрунтування необхідності його застосування сукупно з арештом цього ж транспортного засобу, надто з урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року в справі № 643/12369/19, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи наведене, судом встановлено, що подана вдруге заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення вказаного її позову не відповідає вимогам п.4,5,7 ч.5 ст.151 ЦПК України, оскільки не містить обґрунтування необхідності додатково заявленого заходу забезпечення позову щодо заборони на відчуження рухомого майна; не має вказівки ціни позову, про забезпечення якого просить вона; а також не містить інших вказаних судом відомостей, потрібних для забезпечення даного позову, у зв`язку з чим відповідно вимог ч.10 ст.153 ЦПК України заява про його забезпечення підлягає поверненню.

Керуючись ст. 149-151, 153, 222, 260, 261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодуваня шкоди, завданої злочином, повернути позивачу.

Ухвала набуває законної сили з моменту підписання її суддею.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області, що не перешкоджає розгляду справи.

Суддя Вернік В.М.