Справа №345/5811/23
Провадження № 2/345/80/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Марецької І.М., позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Коваленко О.В., відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 1999 року. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.06.2020 року шлюб між ними розірвано, з того часу відповідач практично не бачив дітей, оскільки має іншу сім`ю та проживає у м. Одеса. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. У січні 2023 виконавчою службою були виявлені факти підробки квитанцій про сплату ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей впродовж 2021-2022 років, а 09.06.2023 року винесено вирок щодо ОСОБА_2 - 8500,00 грн. штрафу. 07.09.2023 року згідно інформації №114, відповідно до якої члени комісії прийняли рішення відмовити їй у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу. Вважає, що відповідач відмовився від свого обов`язку утримувати дитину, аліменти платить не регулярно, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно доньки, а відмова у наданні висновку комісії про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є незаконною та такою, що суперечить інтересам дитини. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свій відзив на позовну заяву мотивує тим, що дійсно, за рішенням Калуського міськрайонного суду від 12.06.2020 року шлюб між ними було розірвано, але зв`язку зі своїми дітьми він ніколи не втрачав. Що стосується молодшої дочки, то вона залишилась проживати за рішенням суду зі своєю мамою. Позивач разом із його дітьми залишилась проживати у новому будинку його матері, має у відомстві офісні приміщення його фірми, де проводить свою господарську діяльність, ніяких проблем протягом 5 (п`яти) років не було. У 2023 році позивач чомусь собі вирішила, що вона має право на житловий будинок, який належить його мамі, всіляко старається їй умови, щоб вона там не проживала. До початку 2022 року, мабуть від початку війни, його Надійка перестала з ним спілкуватись. До цього часу вони спілкувались, Надійка разом із сестрами або сама приїжджала до нього в м. Одесу. Був організований відпочинок на базах курорту ОСОБА_8 , а також надійка приїжджала з родичами позивача в м. Южне, де також вони зустрічались, гуляли по м. Одеса, проводили разом час. На даний час заборгованості по сплаті аліментів не має, а весь борг який вини за 2023 рік виплатив позивачу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коваленко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобі позов не визнав. Просить не позбавляти його батьківських прав.

Представник третьої особи Бідюк Т.М. в судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки дане питання розглядалося на комісії з питань захисту прав дітей та комісія прийняла рішення у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 відносно доньки ОСОБА_6 відмовила у зв`язку з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу.

Суд, заслухавши пояснення відповідачки, її представника, відповідача, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12) вбачається, що її матір`ю є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 .

Згідно витягу з протоколу №11 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 06.09.2023 року було вирішено відмовити у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу (а.с. 8)

З акту оцінки потреб сім`ї (а.с. 13-16), вбачається, що через конфлікти в сім`ї у ОСОБА_7 погіршився стан здоров`я, у неї харчування регулярне, відповідає віку. Дівчинка проявляє замкнутість, пригнічена, а також виявляє страх і тривожність. ОСОБА_10 звички у ОСОБА_6 відсутні. Дівчинка не бажає спілкуватися з батьком, а також з бабусею ОСОБА_11 . Надія здатна до самообслуговування. 11.07.2023 року ОСОБА_1 ходила в поліцію та написала заяву щодо своєї свекрухи, яка вчиняє систематичне домашнє насильство психологічного характеру.

Згідно Комплексного психологічного дослідження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що батько дитини ОСОБА_12 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , бабуся ОСОБА_13 , систематично вчиняють домашнє насильство (психологічного та економічного характеру) щодо матері дитини ОСОБА_1 у присутності неповнолітньої ОСОБА_6 та дорослої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маніпулюють, шантажують, провокують, погрожують. Ситуація в сім`ї негативно впливає на емоційно-вольову сферу неповнолітньої ОСОБА_6 , дівчинка проявляє замкнутість, тривожність, неспокій, порушення сну та погіршення успішності у навчальних досягненнях. Рекомендовано психотерапевтичну роботу з психологом для усунення тривожності і замкнутості. Нормалізувати середовище для зниження відчуття депресивних станів. Надати психологічний захист для повернення базового відчуття безпеки (а.с. 17).

Згідно погодження №М-232 від 05.07.2023 року Служби у справах дітей Калуської міської ради ОСОБА_1 надано згоду на проведення огляду лікарем-психологом малолітньої ОСОБА_7 без згоди батька (а.с. 18).

Згідно довідки лікаря-психолога ОСОБА_14 03.04.2023 вперше звернулася за амбулаторною допомогою лікаря-психіатра дитячого, КНП «Калуський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Калуської міської ради» ДКДВ, та в подальшому зверталася ще декілька разів (а.с. 19).

10.07.2023 року ОСОБА_7 поставлено діагноз: пролонгована депресивна реакція, обумовлена розладом адаптації. Легкий депресивний стан у відповідь на тривалу стресову ситуацію (а.с. 22).

Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Встановлено, що зараз дитина проживає з матір`ю, де їй створено належні житлово-побутові умови для проживання. Відповідач заперечує проти позбавлення батьківських прав та хоче брати участь у її житті, мати можливість бачитись з дочкою, що підтверджує небайдуже ставлення батька.

Судом не встановлено обставин, які б однозначно свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю. Та обставина, що на час розгляду справи вихованням та розвитком дитини займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що відповідач дійсно не в повній мірі виконував свої батьківські обов`язки відносно дочки ОСОБА_7 , зокрема, періодично невчасно сплачував аліменти, однак, на даний час заборгованості по сплаті аліментів не має, а весь борг який вини за 2023 рік виплатив позивачу. Відсутність належної участі відповідача в зустрічах із дочкою та у її вихованні протягом останнього часу пов`язана із припиненням сімейних відносин з матір`ю дитини, погіршення відносин з нею, створення відповідачем іншої сімї.

Суд враховує, що відповідач проти позбавлення батьківських прав заперечує та бажає брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, що свідчить про його інтерес до дочки.

Крім того комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Калуської міської ради від 06.09.2023 року було вирішено відмовити у наданні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу.

Відповідно до п.18 Постанови, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, проаналізувавши детально дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні та безсумнівні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками стосовно дочки ОСОБА_7 .

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, суд приходить до висновку про необхідність, не позбавляючи відповідача батьківських прав, попередити його про необхідність змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.164,165 СК України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Служба у справах дітей Калуської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстаенції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Повний текст судового рішення складено 07.03.2024 року.

Головуючий: