Справа № 282/351/24
Провадження № 2/282/121/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 березня 2024 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

04.03.2024 року представник позивача адвокат Єлісєєв Д.О. в інтересах позивача звернувся до суду із позовом до відповідача у якому просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 07.11.2018 року у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області актовий запис №247.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів позову, судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_3 є громадянином Республіки Польща.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно право припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Відповідно до ст.110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч. 2 і 3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.

До такої події можна віднести укладання шлюбу між громадянином України і іноземцем на території України і видання відповідного свідоцтва про шлюб.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами був зареєстрований 07.11.2018 року у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області актовий запис №247.

Представник позивача адвокат Єлісєєв Д.О. в позовній заяві посилається на ч. 10 ст.28 ЦПК України, як на підсудність справи Любарському районному суду Житомирської області.

Однак, суд у відповідності до вимог ч.ч.1, 8 ст.187 ЦПК України з метою визначення підсудності зробив відповідні запити про місце реєстрації відповідача ОСОБА_4 , на що з відповіді №477734 від 05.03.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру отримав відповідь, що за вказаними параметрами особу не знайдено. Також, із відповіді Любарської селищної ради Житомирського району Житомирської області №630/01-14 від 07.03.2024 року отримав відповідь, що згідно відомостей реєстру територіальної громади Любарської селищної ради, відомості стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.

Крім того, відповідно до частини першою статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», зокрема передбачено, що суди України можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача, а також, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території.

Але, будь-яких відомостей про те, що відповідач спільно проживав з позивачем, був зареєстрований і мав останнє відоме місце проживання на території підсудній Любарському районному суду Житомирської області, чи має нерухоме майно на території України позивачем і його представником до матеріалів справи не надано. При цьому, у поданій позовній заяві зазначено, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача на території України є АДРЕСА_1 .

Таким чином, представником позивача та позивачем не надано посилань на докази, які б підтверджували, що відповідач мав останнє відоме зареєстроване місце проживання або місцезнаходження на території України, або мав чи має рухоме чи нерухоме майно, відомостей про те, що сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, також не надано.

У зв`язку з цим, позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України та Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікований Постановою ВР України від 24 травня 1994 року № 3941-ХІІ, а саме: п. 5 ч. 3 ст.175 та ч.5 ст. 177 ЦПК України, оскільки викладені в позовній заяві обставини, якими представник позивача обґрунтовує вимоги не містять (не зазначено) доказів, що підтверджують вказані обставини, саме в частині останнього відомого місця проживання відповідача чи належності йому майна, а також позивач та її представник не додали до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, із завіреним перекладом на польську мову, який повинен бути засвідчений офіційним перекладачем або нотаріусом для виконання певних процесуальних дій і вручення документів відповідачу.

Дані недоліки є суттєвими та такими, що унеможливлюють забезпечення судом вирішення питання про підсудність даної справи Любарському районному суду Житомирської області відповідно до ч.10 ст.28 ЦПК України та прав відповідача і належне виконання міжнародного договору відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Без усунення даних недоліків позовна заява не може бути прийнята до провадження суду.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи "Креуз проти Польщі", про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк 5 (п`ять) днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків зазначених в описовій частині цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя:В. В. Вальчук