Справа № 461/3654/21 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2552/23 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Ідея Банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 20.01.2021 року, зареєстрований в реєстрі за №1824, про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) на користь акціонерного товариства (надалі АТ) «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», на загальну суму 31333 грн. 09 коп.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач покликалася на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, нотаріус не переконався в наявності обгрунтованого розрахунку заборгованості та безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, чим не виконав вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Окрім того, зазначала, що її не було повідомлено про наявність заборгованості та необхідність погашення такої, як самим кредитором, так і приватним нотаріусом, чим позбавлено можливості вирішити спір в позасудовому порядку.

Вважала, що виконавчий напис нотаріуса не повинен вчинятись щодо кредитних договорів, за якими боржником допущено прострочення платежів, та іпотечних договорів.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Наголошує, що не визнає наявності у неї заборгованості за кредитним договором №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року.

Зазначає, що нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи щодо кредитних та іпотечних договорів, згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 20.06.2018 року у справі №826/20084/14, провадження №11-174ас18, які є обов`язковими для всіх суб`єктів правозастосування.

Зауважує, що на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами.

Додає, що такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 року у справі №172/1652/18, від 12.03.2020 року у справі 757/24703/18-ц, від 15.04 2020 року у справі №1582157/17.

Крім того, зазначає, що безумовним фактом, який свідчить про не безспірність заборгованості за кредитним договором, є та обставина, що розмір заборгованості був визначений відповідачем самостійно і міститься тільки в складених відповідачем документах, які нею не визнані та з нею не узгоджені.

Наголошує, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 27.03.2019 року у справі №137/1666/16-ц, вчинення виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які визначені відповідним переліком документів, однак, сам по собі факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого, оскільки, боржник у судовому порядку може оспорювати вчинення нотаріусом виконавчого напису як з підстав порушення нотаріусом процедури, так і з підстав неправомірності вимог стягувача.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Коваля А.П. надійшла заява про розгляд справи без участі їхньої сторони, клопотань про відкладення розгляду справи від сторони відповідача не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.02.2024 року, є дата складення повного судового рішення 01.03.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року, за умовами якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 23910 грн. 36 коп. строком на 60 місяців, а позичальник зобов`язується повернути його зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 35,09% річних від залишкової суми кредиту (а.с.36-39).

Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року підтверджується, що станом на 07.12.2020 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 29433 грн. 09 коп., що складається із: заборгованості за строковим основним боргом в розмірі 21972 грн. 58 коп., заборгованості за простроченим основним боргом в розмірі 1609 грн. 54 коп., заборгованості за простроченими процентами в розмірі 5723 грн. 58 коп., заборгованості за строковими процентами в розмірі 112 грн. 84 коп. та заборгованості за пенею в розмірі 14 грн. 55 коп. (а.с.47).

Відповідно до п.п.1 п.4.2.3 кредитного договору №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов`язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання у випадку, якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на 1 (один) календарний місяць.

07.12.2020 року АТ «Ідея Банк» надіслало на зазначену в кредитному договорі адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань від №12.4.2/R01.00507.006001187, у якій вимагало виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором (а.с.46).

18.01.2021 року АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 29433 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису нотаріуса (а.с.43-44).

20.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1824, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за невиплаченими в строк грошовими коштами на підставі кредитного договору №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», за період з 02.06.2020 року по 07.12.2020 року в розмірі 29433 грн. 09 коп., на загальну суму 31333 грн. 09 коп., з яких 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису (а.с.10, 41).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. від 09.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64756331 з примусового виконання виконавчого напису №1824, вчиненого 20.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачу надіслано вимогу банку про усунення порушень кредитних зобов`язань, відтак, ОСОБА_1 була повідомлена про розмір наявної у неї заборгованості та попереджена про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення вимоги банку, що спростовує доводи позивача про ненадання нотаріусу доказів направлення божнику вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року (в редакції, діючій на час вчинення оспорюваного виконавчого напису).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

При цьому, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Вказані вище правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц (провадження №14-557цс19).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, вчинення нотаріальних дій, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Вчиняючи виконавчий напис від 20.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 29433 грн. 09 коп., приватний нотаріус керувався, в тому числі, і пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, а саме, в тому числі, п.2. Змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом 20.01.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі і пункт 2 Переліку, яким керувався приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису.

Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (в редакції, чинній на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні висновки викладено також в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження №61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17 (провадження №61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі №172/1652/18 (провадження №61-16749св19).

На підтвердження безспірності заборгованості АТ «Ідея Банк» подало приватному нотаріусу копію кредитного договору №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року та виписку з рахунку ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором №R01.00507.006001187 від 26.11.2019 року.

Однак, оскільки в судовому порядку постанову Кабінету Міністрів України №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Враховуючи те, що кредитний договір №R01.00507.006001187 від 26 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», який наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Суд першої інстанції не в повній мірі урахував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, допустив порушення норм процесуального права, не давши належної правової оцінки дослідженим у справі доказам, що призвело до помилкових висновків суду по суті вирішення даного спору, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 з наведених вище підстав.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та з урахуванням наслідків розгляду справи апеляційним судом, судові витрати, понесені ОСОБА_1 по сплаті судового збору за подання позовної заяви (908 грн.) та апеляційної скарги (1610 грн. 40 коп.), що сумарно становить 2518 грн. 40 коп., підлягають відшкодуванню за рахунок протилежної сторони АТ «Ідея Банк».

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 20 січня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №1824, про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором №R01.00507.006001187 від 26 листопада 2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та акціонерним товариством «Ідея Банк», на загальну суму 31333 гривень 09 копійок.

Стягнути з акціонерного товариства «Ідея Банк» у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2518 гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 01 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич