Справа №466/3448/23
Провадження №2-з/463/36/24
УХВАЛА

судового засідання

20 травня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

з участю секретаря судових засідань Назара Р.М.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву представника позивача про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу.

Представник позивача також подав до суду заяву про застосування заходів забезпечення позову, а саме арешт грошових коштів, які належать ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ).

Заяву мотивує тим, що у провадженні Личаківського районного суду м. Львова розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з нього в користь ОСОБА_4 : 1 400 000 доларів США - основної заборгованості за договорами позики; 238 728,71 доларів США - процентів за користування коштами; 274 556,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми.

11.03.2024 р. представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Юхименко Р.І. від імені саме цього відповідача подала клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України. До цього клопотання також надала документи, а саме ордер адвоката від 31.08.2023 р. на представництво інтересів відповідача ОСОБА_2 у цій справі згідно з договором від 09.11.2021 р. на який йде посилання в цьому ордері, хоча до 11.03.2023 р. і протягом більше пів року про представництво інтересів і ОСОБА_2 не зазначала і від його імені не діяла, як і при поданні клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 перебуває у складі ЗСУ.

На підтвердження факту перебування відповідача ОСОБА_2 в ЗСУ, суд витребував із ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про те, що відповідач ОСОБА_2 був дійсно призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби у військову частину, яка дислокується на цей час того ж району, де він призивався на службу, і де знаходяться суб`єкти підприємницької діяльності керівником та засновником яких він був (є) про що викладено у заперечені від 17.04.2024 р. про зупинення провадження у справі згідно з клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Юхименко Р.І. Таким чином вважає, що така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісну поведінку та про намагання відповідачів затягнути розгляд цієї справи, та не дати можливості у такий спосіб ухвалити рішення про стягнення коштів в користь позивача ОСОБА_1 , які є значними.

Забезпечення цього позову на підставі попередніх судових рішень позитивних результатів не дало, у зв`язку з тим, що ще раніше вказані особи відчужили належне їм нерухоме майно. В той же час відповідач ОСОБА_3 продовжує працювати приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу та щоденно отримує грошові доходи. Аналогічно отримує грошові доходи і відповідач ОСОБА_2 , які виплачуються йому у немалому розмірі як військовослужбовцю та керівнику підприємства. Їм же ж можуть належати інші гроші кошти в якості збережень в банківських або інших фінансово-кредитних установах.

Ціна позову у цій справі є значною, а саме у розмірі 1 913 285,28 доларів США, що в еквіваленті становить 69 337 458,54грн. (офіційний курс НБУ 36,24грн. за 1 дол. США станом на 17.11.2023р.), що вже є самостійною підставою забезпечення позову, тепер ще й у спосіб накладення арешту на грошові кошти відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки попередні вжитті заходи забезпечення позову результатів не дали через відсутність такого.

Відтак з метою забезпечення можливого виконання рішення про задоволення позовних вимог є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на кошти відповідачів.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення не подали.

Оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є стягнення боргу, а саме: 1 400 000 доларів США - основної заборгованості за договорами позики; 238 728,71 доларів США - процентів за користування коштами; 274 556,03 доларів США - 3% річних від простроченої суми, які позивач просить стягнути з відповідачів.

З матеріалів позову вбачається, що ОСОБА_2 отримував кошти від позивача ОСОБА_1 на підставі власноручно написаних ним ( ОСОБА_2 ) розписок від 20.09.2015р. про отримання грошових коштів в сумі 1 000 000 доларів США терміном на 12 місяців та строком повернення до 20.09.2016р. та розпискою від 01.05.2016р., про отримання грошових коштів в сумі 400 000 доларів США з строком повернення частинами до 10.10.2016р. Названі кошти до цього часу не повернуті, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Станом на момент укладення названих договорів позики, а також на даний момент - ОСОБА_2 одружений із ОСОБА_3 , яка залучена до участі в справах в якості співвідповідача при розгляді інших справ такої ж категорії з вимогами до ОСОБА_2 , зокрема: у справі №463/1200/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу; у справі № 463/5736/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики; у справі №463/4876/21 Личаківського районного суду м. Львова за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, про що надано підтвердження, долучені разом з клопотанням від 18.07.2023р. про залучення ОСОБА_3 в якості співвідповідача.

Згідно зі ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно чоловіка та дружини, набуте ним за час шлюбу, вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Згідно ч.4 ст. 64 СК договір. укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до правової позиції ВС викладеної у постанові від 26 вересня 2018 р. у справі №713/285/2012, після одержання коштів за договором позики кошти переходять у спільну власність подружжя, і кожен з подружжя несе солідарну відповідальність за повернення боргу.

Суд погоджується із доводами представника позивача щодо того, що з врахуванням розміру заборгованості - 1 400 000 доларів США, можливість в повній мірі і своєчасно виконати рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 об`єктивно може бути ускладненим. При цьому також враховується, що за ухвалою суду про забезпечення позову у виді арешту нерухомого та рухомого майна на жодне майно арешт не накладено і для арешту грошових коштів відповідно до положень ч.1п.1 ст.150 ЦПК України необхідно постановити ухвалу суду про забезпечення позову шляхом накладення арешту на такі , оскільки вони є окремим об`єктом цивільних прав.

А тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що дійсно невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся слід вжити заходів для забезпечення позову.

Відтак з метою забезпечення можливого рішення про задоволення позовних вимог є необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах в межах ціни позову.

Положеннями ч.1 ст.150 ЦПК України визначає, що позов може забезпечуватись. зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та застосувати заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , і такий буде належними, співмірними та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття таких заходів може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

заяву про застосування заходів забезпечення позову задоволити.

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу до вирішення спору:

накласти арешт на грошові кошти, які належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання/перебування АДРЕСА_2 ), які знаходяться на всіх рахунках відповідачів в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах на загальну суму 1 913 285 доларів США 28 центів, що в національній валюті України за курсом НБУ становить станом на 03.05.2023 р. розмір 75 640 776,9 грн.

Дані стягувача:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Дані боржників:

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підсипання, тобто 20 травня 2024 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Гирич С. В.