РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 60 000,00 доларів США, що еквівалентно 1 616 370,00 грн; судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування вимог вказано, що відповідачем належним чином не виконано зобов`язання за договором позики та кошти не повернуто.

Ухвалою суду від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надала.

Заявою від 05.06.2023 року позивач повідомила, що позовні вимоги в сумі 60 000,00 дол. США не визнає в повному обсязі, оскільки частково здійснювала виконання взятих на себе зобов"язань із повернення позики та вказувала, що має належні докази( а.с. 116 зворот).

В судовому засіданні представник плозивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з"явились. Представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі та просив визнати особисту явку позивача в судове засідання для надання пояснень, щодо виконання умов договору позики. При цьому зазначив, що ОСОБА_3 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом про визнання договору недійсним та до Житомирського РУП з повідомленням про злочин, оскільки кошти за договором нею особисто не отримувались, а отримані її цивільним чоловіком ОСОБА_4 в розмірі 16 000 дол. США.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України. У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 29.01.2020 року між позивачем та відповідачем, в письмові формі, укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів в сумі 1482000 грн, що є еквівалентом 60 000,00 дол. США, який власноручно підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що не заперечувалось сторонами по справі. Відповідно до п. 1 даного договору передачу грошей було здійснено до підписання договору. Тлумачення абзацу 1 частини першої статті 1046, абзацу 1 частини першої статті 1049 ЦК України дозволяє стверджувати, що законодавцем не забороняється стягнення боргу за договором позики в іноземній валюті. Цивільним законодавством покладається обов`язок на позичальника повернути те, що він отримав на підставі договору позики. Це підтверджується використанням таких формулювань: «зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості» (абзац 1 частини першої статті 1046 ЦК України); «позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)» (абзац 1 частини першої статті 1049 ЦК України). Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії». Позичальник свої зобов`язання не виконала, борг не повернула, про що свідчить наявний у позивача оригінал зазначеного договору позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідач заперечувала щодо задоволення позову, проте належних та переконливих доказів виконання договору, суду не надала. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частини перша, друга статті 533 ЦК України). За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження № 61-8829сво21)). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). В матеріалах справи містяться відомості, що сторони мали намір вирішити спір в позасудовому порядку, про що відповідач подавала заяви з власноручним підписом 14.02.2023, 16.04.2023, 07.07.2023( а.с. 85,101,123 зворот), що додатково вказує на реальність укладеного 29.01.2020 договору позики. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки між сторонами договір укладено в письмові формі, нотаріально посвідчений, передача коштів підтверджується умовами договору, оригінал договору зберігається у позивача, відповідачем на підтвердження факту повернення коштів, жодних доказів відповідачем не надано. Представник позивача, 27.03.2024 року подав клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики грошей, при цьому посилалась на ухвалу від 16.02.2024 року Корольовського районного суду м.Житомира про призначення справи до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Питання про зупинення провадження не вирішувалось, оскільки отримано суддею після ухвалення рішення. Однак, звернення відповідача до суду з позовом про визнання договору позики недійсним, суд вважає зловживанням правами. Розгляд справи про стягнення коштів перебував на розгляді з 2021 року, відповідач мала можливість звернутись з зустрічним позовом про визнання договору недійсним. Проте, позов про визнання договору недісним подано в 2024 році, після тривалого розгляду справи про стягнення коштів отриманих за договором позики, та після неможливості врегулювання сторонами спірних питань в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач є особою з інвалідністю 2 групи( посвідчення серії НОМЕР_1 а.с. 11) та звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір 15140,00 грн. Керуючись ст.ст. ст. ст. 526, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 77, 81, 141, 280, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 29.01.2020 року в розмірі 60 000 ( шістдесят тисяч) доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 28.02.2024 року становить 2 305 494,00 грн ( два мільони триста п"ять тисяч чотриста дев"яносто чотири грн).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 15140,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.03.2024 року

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Суддя Л.М.Чішман