Справа № 346/641/24
Провадження № 2/346/762/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Тимошишин І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Коллект Центр до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.04.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту № 569356, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 31 250 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07.04.2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами договору. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому його умовами.
26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до божників, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №569356. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №569356від 07.04.2021 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 09.01.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 75 440,64 грн., яка складається з: 29 464 грн. - заборгованості за кредитом; 39 656,01 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги; 6 320,63 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками згідно договору. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із 3 028 грн. сплаченого судового збору та 17 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи у відсутності представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи ( а.с. 1-3 ).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позов.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 07.04.2021 року між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем укладено договір про надання споживчого кредиту №569356, відповідно до п. 1.2 1.4 якого товариство надало відповідачу (споживачу) грошові кошти в розмірі 31 250 грн. на строк 730 днів, а останній зобов`язався повернути кошти кредиту в строк до 07.04.2023 року та сплатити проценти за користування ним на умовах, що передбачені договором. Детальні терміни повернення кредиту визначені в Графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору (а.с.5-6).
Відповідно до п. 1.5 1.7 договору тип процентної ставки фіксована; процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту, 90% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 136,71 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 68 420,40 грн.
Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 25 00,00 грн. на користь споживача за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб, та у розмірі 6 250 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом.
Відповідно до п.3.1, 3.2 договору нарахування процентів здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п.1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконує свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (Графіком платежів). Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.
Відповідно до п. 5.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.
Аналогічна інформація стосовно розміру кредиту, строку та порядку його повернення, відсотків за користування кредитом доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту від 07.04.2021 року, який містить його особистий підпис ( а.с. 8 ).
Також, 07.04.2021 року відповідачем підписав заяву-анкету, якою підтвердив, що інформація, яка зазначена в заяві-анкеті є такою, що відповідає дійсності, повною та точною, повідомлений про відповідальність за надання неправдивої, неповної або неточної інформації, та надав згоду на обробку її персональних даних (а.с. 7).
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №569356 від 07.04.2021 року ТОВ «Слон кредит» та відповідач погодили Графік платежів, за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом; визначено дати платежу з 07.04.2021 року по 07.04.2023 року; кредит в сумі 31 250 грн., щомісячні платежі, а також проценти за вказані періоди ( а.с. 9 ).
На виконання умов договору ТОВ «Слон кредит» виконало свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 25 000 грн., в порядку передбаченому умовами договору кредиту, що підтверджується відповідним платіжним дорученням №5007 від 07.04.2021 року, призначення платежу: видача кредиту згідно з договором №569356 від 07.04.2021 року (а.с. 9, зворот).
26.11.2021 року між ТОВ «Слон кредит» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» ( фактор ) укладено договір факторингу №26-11/2021/13, згідно п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 14 517 355,38 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (а.с. 13-15).
Відповідно до п. 2.3, 7.1 вказаного договору клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників. Сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 1 909 032,00 грн.
29.11.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» перерахувало ТОВ «Слон кредит» 1 909 032,00 грн. в рахунок оплати лота згідно з договором факторингу №26-11/2021, про що свідчить платіжне доручення від 29.11.2021 року (а.с. 15).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021 року та витягу з нього (порядковий номер № 330) позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 569356 на загальну суму заборгованості 39 333,12 грн. (сума заборгованості за тілом кредиту 29 464 грн.; за відсотками 9 869,12 грн.) Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним станом на 26.11.2021 року ( а.с. 10, 15 зворот - 18).
10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами (а.с. 19-21)).
Відповідно до п.5.2 договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому ( підписаному ) вигляді.
10.01.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, згідно з яким первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кількістю 207 307 і став кредитором по відношенню до них стосовно заборгованостей (а.с. 21, зворот ).
Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 від 10.01.2023 року та витягу з нього позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 569356 на загальну суму заборгованості 69 120,01 грн. (сума заборгованості за основною сумою 29 464 грн.; за відсотками 39 656,01 грн. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним за період з 26.11.2021 року по 09.01.2023 року ( а.с. 11, 22-24 ).
Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором про надання споживчого кредиту №569356 станом на 09.01.2024 року складає 75 440,64 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 29 464 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (10.01.2023 року) 39 656,01 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно договору кредиту за період з 10.01.2023 року по 06.04.2023 року - 6 320,63 грн. ( а.с. 12 ).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту (позики) відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Судом встановлено, що за умовами кредитного договору від 07.04.2021 року в розглядуваній справі його сторони погодили щоденну сплату відсотків на залишок заборгованості за кредитом, який надано до 07.04.2023 року. Нарахування відсотків позивач здійснював по 06.04.2023 року, тобто в межах строку кредитування.
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним договором відступлення права вимоги, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 75 440,64 грн.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжним дорученням (інструкцією) від 23.01.2024 року (а.с. 4). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом, 02.10.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023, згідно з умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором ( пункт 1.1 договору ).
Згідно з пунктами 2.1, 2.1.1 договору адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлене у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: надання клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень,процесуальних та інших документів правого характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновлення в разі порушень ( а.с. 35-36 ).
Відповідно до п. 4.1 договору, вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги.
Згідно із заявкою № 593 від 02.01.2024 року сторони погодили надання правових послуг у виді усної консультації з вивченням документів - 2 год., вартість 1 500 грн., ціна 3 000 грн.; підготовка пропозицій 2 год., вартість 2 000 грн., ціна 4 000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 5 год., вартість 2 000 грн., ціна 10 000 грн., що також вказано у витязі з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року (а.с. 39, 40).
Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 17 000 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг, при цьому послуга з «підготовки пропозицій» по-суті дублює надання консультацій. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 4 000 грн.
На підставі ст. ст. 207, 509, 512, 525, 526, 530, 610, 625, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1077-1078 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору та 4 000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 03 травня 2024 року.
Суддя: Яремин М. П.