Справа № 727/2458/24
Провадження № 2/727/787/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів посилаючись на те, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2023 року було розірвано.

Від шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні.

Зазначила, що виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно до якого дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, з урахуванням матеріального становища дитини та його батька просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з проведенням індексації відповідно до закону, щомісячно до досягнення повноліття, починаючи стягнення з дати подання позову. При призначені розміру аліментів, просила врахувати додаткові витрати на оплату за лікування дитини, відвідування гуртків, оплату за навчання в дошкільному закладі освіти, оздоровчі послуги, консультації та лікування у спеціалістів вузького профілю, включаючи лікування у лікаря стоматолога, платні аналізи та обстеження, витрати на одяг, відпочинок на морі або в горах, дитячі курси та заняття з репетитором, які я буду нести у майбутньому у зв?язку з вихованням та розвитком дитини.

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Не заперечували щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 3000 грн. на утримання дитини щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він на даний момент ніде не працює, не може знайти собі постійне місце роботи, а лише має тимчасові заробітки, крім того є особою з інвалідністю та отримує соціальну допомогу в сумі 2100 гривень на місяць.

Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що сторони з 11.08.2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2023 року було розірвано (а.с.14).

Від шлюбу у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13), яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що не заперечувалось сторонами та підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 19.01.2024 року, згідно з яким ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідачу з 04.12.2023 року призначено державну соціальну допомогу у зв`язку з інвалідністю третьої групи (загальн. захворювання), що підтверджується копією посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 04.12.2023 року та копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (а.с. 32). Доказів його працевлаштування суду не надано. Інших утриманців у відповідача немає.

Разом із тим, суд зазначає, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить - 2563 гривні.

Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1281,50 гривень.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів.

Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що відповідач є працездатним, має можливість надавати матеріальну допомогу малолітній доньці. Інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні не має. Але, разом з тим, суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 6000 грн. на дитину щомісячно.

Враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивачки та відповідача, який є інвалідом третьої групи, суд вважає, що з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини, буде достатнім для забезпечення належного утримання та відповідатиме можливостям батька, стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 аліментів в твердій грошовій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. Суд вважає, що розмір аліментів має складати 3600 грн. на дитину щомісячно, а тому з відповідача на користь позивачки на утримання дитини необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3600 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону, задовольнивши частково позовні вимоги.

Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів з врахуванням додаткових витрат на оплату за лікування дитини, відвідування гуртків, оплату за навчання в дошкільному закладі освіти, оздоровчі послуги, консультації та лікування у спеціалістів вузького профілю, включаючи лікування у лікаря стоматолога, платні аналізи та обстеження, витрати на одяг, відпочинок на морі або в горах, дитячі курси та заняття з репетитором, які вона буде нести у майбутньому у зв?язку з вихованням та розвитком дитини, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностейдитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, до передбаченої ст.185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею.

Відповідно до вказаної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21) зазначено, що витрати, які позивачка віднесла до витрат, пов`язаних з поглибленим навчанням та інтелектуальним розвитком дитини, понесені на проходження дитиною додаткових курсів з професійної орієнтації, підготовки до зовнішнього незалежного оцінювання, навчання дитини в школі, на купівлю обладнання та витратних матеріалів на підготовчих курсах вищого навчального закладу, тому апеляційних суд обґрунтовано виходив з того, що такі додаткові витрати не були викликані особливими обставинами, особливою схильністю дитини до навчання. Позивачка не довела, що такі витрати не покриваються за рахунок аліментів, які сплачував відповідач на дитину. Верховний Суд врахував, що підготовка до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до вищого навчального закладу, придбання посібників, не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та відповідно бути особливими обставинами в розумінні статті 185 СК України. Понесення таких витрат є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною таких додаткових занять.

Розглядаючи вказану позовну вимогу, суд зауважує, що позивачкою не надано жодного підтверджуючого документу наявності додаткових витрат на оплату за лікування дитини, відвідування гуртків, оплату за навчання в дошкільному закладі освіти, оздоровчі послуги, консультації та лікування у спеціалістів вузького профілю, включаючи лікування у лікаря стоматолога, платні аналізи та обстеження, витрати на одяг, відпочинок на морі або в горах, дитячі курси та заняття з репетитором, які я буду нести у майбутньому у зв?язку з вихованням та розвитком дитини.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.185 СК України, позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Положенням ст.191 Сімейного кодексу України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180, 181, 182, 184, 185, 191 СК України, ст.ст.7, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3600 (три тисячі шістсот) гривень; щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідною до вимог закону.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

З повним текстом рішення суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 06.05.2024 року.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: