Справа №2-3211/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участю секретаря Лайчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження АА 598302 від 08.11.2010 року Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції; постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження 30905839 від 27.01.2012 року Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції та постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2014 року Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції.

В обґрунтування вимог зазначила, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна стало відомо про державну реєстрацію обтяжень стосовно її майна, у зв`язку з чим через свого представника звернулась до виконавчої служби із заявою про ознайомлення з виконавчими провадженнями. У відповідь на таку заяву отримала відповідь від 06.01.2023 року про те, що ознайомлення неможливе, оскільки збіг термін зберігання виконавчих проваджень, відкритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 немає.

В подальшому заявник зверталася до виконавчої служби та просила зняти арешт з належного їй майна, однак отримала відповідь, про те, що законних підстав для зняття такого арешту немає.

У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна, однак ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21.08.2023 року провадження у справі №295/4070/23 закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, позивачу роз`яснено, що захист її порушених прав можливий шляхом звернення до суду в порядку, встановленому розділом VII ЦПК України.

На примусовому виконанні у Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували наступні виконавчі провадження:

- № 36173980 від 25.01.2013 року на підставі виконавчого листа № 2-1724/10 від 21.12.2010, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55622,37 грн. 30.07.2013 року виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувану на підставі п.4 ч. 1 ст.47 Закону ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа (п. 4 ч. 1 ст. 47 в редакції станом на 30.07.2013);

- № 43460189 (повторно - вдруге) від 27.05.2014 року на підставі виконавчого листа № 2-1724/10 від 21.12.2010, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55622,37 грн. 25.03.2015 року виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувану на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа (п. 4 ч. 1 ст. 47 в редакції, станом на 25.03.2015);

- № 52420841 (повторно - втретє) від 03.10.2016 року на підставі виконавчого листа № 2-1724/10 від 21.12.2010, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 55622,37 грн. 15.06.2017 року виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( п. 2 ч. 1 ст. 37 в редакції, станом на 15.06.2017);

- № 30905839 від 27.01.2012 року на підставі виконавчого листа № 2-3211/11 від 04.01.2012, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19417,31 грн. 25.11.2013 виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувану на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа (п. 4 ч. 1 ст. 47 в редакції, станом на 25.11.2013);

- № 45188382 (повторно - вдруге) від 23.10.2014 року на підставі виконавчого листа № 2-3211/11 від 04.01.2012, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19417,31 грн. 29.04.2016 виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувану на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа (п. 4 ч. 1 ст. 47 в редакції, станом на 29.04.2016);

- № 51632772 (повторно - втретє) від 13.07.2016 року на підставі виконавчого листа № 2-3211/11 від 04.01.2012, виданого Богунським районним судом м.Житомира про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19417,31 грн. 15.06.2017 виконавче провадження закінчено і виконавчий лист повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними ( п. 2 ч. 1 ст. 37 в редакції, станом на 15.06.2017).

Всі вищевказані виконавчі провадження закінчені, термін їх зберігання минув, відкритих виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 немає, проте виконавча служба вважає, що законних підстав для знаття арешту немає.

Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів у виконавчих провадженнях №36173980, 43460189, 52420841, 30905839, 45188382, 51632772 закінчився, вказані виконавчі провадження завершено у 2013-2017 роках, строк їх зберігання минув, виконавчі дії не проводяться, а стягувачі не звертались із заявами про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, ПАТ «КБ «Надра» перебуває у стані припинення юридичної особи.

На думку заявника законні підстави для продовження дії постанов про арешт майна відсутні та перешкоджають в реалізації прав власності боржника, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 10.10.2023 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання (а.с. 60).

07.11.2023 року від начальника Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на скаргу, в якому остання просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що боржником судові рішення не виконані, а тому підстав для знання арешту з належного їй майна немає (а.с. 65-67).

Представник заявника подала до суду заяву, якою просила розгляд скарги проводити без її участі, скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Від начальника Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання, в якому остання просила розгляд справи проводити без її участі у зв`язку з неможливістю прибути в таке судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на примусовому виконанні у Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували вищезгадувані виконавчі провадження: №36173980, 43460189, 52420841, 30905839, 45188382, 51632772.

Факт закінчення таких виконавчих проваджень підтверджено начальником Богунського ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як у відповіді №23210 від 20.03.2023 року (а.с. 49-50), так і у відзиві на скаргу (а.с. 65-67).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №308662348 вбачається, що в рамках виконавчого провадження №43460189 постановою державного виконавця накладено арешт на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 (а.с. 43-45).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 року витребувано у ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" інформацію про наявність чи відсутність заборгованості за кредитним договором від 10.08.2007 року №862/ЕК/2007-980, укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 (а.с. 96).

Повідомленням №1228/11/Б, отриманим судом 05.01.2024 року, ТОВ ФК "Дніпрофінансгруп" зазначив, що належним правонаступником за договором від 10.08.2007 року №862/ЕК/2007-980 є ТОВ «Брайт Інвестмент», що підтверджується договорами про відступлення прав вимоги №GL48N718070_blank від 05.08.2020 року та №GL48N718070_blank_04 від 30.12.2020 року (а.с.105-116).

19.01.2024 року ОСОБА_1 погашено заборгованість за договором б/н від 21.09.2007 року в розмірі 38841, 00 грн, що матеріалів справи долучено відповідну квитанцію (а.с. 124).

Довідкою АТ КБ «Приватбанк» №3007/2024/21Б від 06.02.2024 року підтверджено факт відсутності станом на 06.02.2024 року заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк», в тому числі по договору б/н від 21.09.2007 року (а.с. 136).

Довідкою ТОВ «Брайт Інвестмент» №0214/10 від 14.02.2024 року підтверджено факт відсутності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Брайт Інвестмент» за кредитним договором від 10.08.2007 року №862/ЕК/2007-980, заявник виконала у повному обсязі кредитні зобов`язання за вказаним кредитним договором, майнових чи фінансових претензій щодо його виконання ТОВ «Брайт Інвестмент» не має (а.с. 143).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частина перша ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Так згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи наведені положення закону суд звертає увагу, що при розгляді скарги обов`язок доказування обставин у обґрунтування скарги покладений на особу, яка звернулася зі скаргою.

У Рішенні Європейського суду з прав людини «Продан проти Молдови» Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини (995_004), буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Отже, виконання рішення, постановленого судом, мало вважатися невіддільним складником «судового розгляду», передбаченого у статті 6.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття, що передбачено ч. 2 ст. 12 цього Закону.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, станом на момент розгляду скарги на примусовому виконанні у Богунському ВДВС у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) жодних виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 , немає.

Заявник погасила наявну заборгованість за кредитними договорами б/н від 21.09.2007 року та від 10.08.2007 року №862/ЕК/2007-980, у зв`язку з чим стягувачі не мають жодних майнових чи фінансових претензій до ОСОБА_1 , що підтверджується належними доказами.

Статтею 41 Конституції України ти статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження АА 598302 від 08.11.2010 року; 30905839 від 27.01.2012 року та ВП № 43460189 від 29.05.2014 року Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, враховуючи відсутність відкритих виконавчих проваджень, боржником за якими є заявниця, а також погашення останньою в ході розгляду скарги наявних заборгованостей за кредитними договорами, підлягають скасуванню, оскільки порушують принцип непорушності права приватної власності ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та доведеності доводів, наведених у ній, тому суд задовольняє скаргу.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження АА 598302 від 08.11.2010 року, 30905839 від 27.01.2012 року та ВП № 43460189 від 29.05.2014 року Богунського ВДВС Житомирського міського управління юстиції - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлено 22 лютого 2024 року.

Суддя Л.М. Чішман