Дата документу 29.02.2024
Справа № 334/325/24
Провадження № 2/334/912/24
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Гнатюка О.М.,
при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,
розглянувши за власної ініціативипитання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справіза позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гончаров Василь Іванович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню , -
26.02.2024 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гончаров Василь Іванович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
При постановленні рішення у вищевказаній цивільній справісудом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.
В матеріалах справи міститься відзив АТ КБ «ПриватБанк», в якій, зокрема, представник відповідача не погоджується з сумою судових витрат, обґрунтовуючи тим, що справа по суті є малозначною, витрати є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відсутній детальний розрахунок часу, витраченого адвокатом для надання правової допомоги.
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гончаров Василь Іванович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9577, виданий 04.10.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 21.09.2006 року у розмірі 99444,59 грн. разом з витратами на сплату судового збору у розмірі 968,96 грн.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката,необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього Закону).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону № 5076-VI).

Професійну правничу допомогу у даній справі позивачу надавав адвокат Гончаров Василь Івановичвідповідно до договору №8-Л про надання правничої допомоги від 11.01.2024 року.

На виконання вимог договору №8-Л про надання правничої допомоги від 11.01.2024 року між клієнтом та адвокатом був складений перелік виконаних робіт та вартість наданих послуг, необхідних для надання правничої допомоги, а саме: 1) попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, ознайомлення з виконавчим провадженням (3,5 години) - 3200,00 грн.; 2) підготовка позовної заяви, включаючи копіювання, друк документів (3,5 години) - 3500,00 грн.; 3) участь в розгляді позовної заяви, отримання рішення, виконавчих листів, звернення рішення до виконання - 3300,00 грн., що у сукупності становить 10000,00 грн.

Оплата послуг адвоката у розмірі 10000,00 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру: № 12/15 від 11.01.2024 року на суму 10000,00 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Представником відповідача зазначається, що розмір витрат зазначений представником позивача є значно завищеним та не відповідає складності процесу.

Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогув разі заявлення іншою стороною клопотання про їх не співмірність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року (справа № 907/357/16).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Ухвалою суду від 11.01.2024 року відкрито провадження у вищевказаній справі, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено дату судового засідання - 26.02.2024 року о 14 год. 15 хв.

Так, в матеріалах справи міститься два клопотання представника позивача від 26.02.2024 року та 27.02.2024 року про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника.

З огляду на вищезазначене, третій пункт переліку виконаних робіт адвоката щодо його участі в розгляді позовної заяви, отримання рішення, виконавчих листів, звернення рішення до виконання на думку суду є необґрунтованою.Тому суд не враховує витрати на цю послугу на загальну суму 3300,00 грн.

Що стосується вартості послуг адвоката за кожний вид послуг (за певний період часу), то їх розмір визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом. Так, Велика Палата Верховного суду у додатковій постанові від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19 зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п.19).

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає, що вимога представника позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу, підлягає частковому задоволеннюв розмірі 6700,00 грн. (10000,00 грн. - 3300,00 грн. = 6700,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Ухвалити по справі додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати по справі.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6700,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Гнатюк