Справа № 342/1484/23
Провадження № 2/342/117/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , жителів АДРЕСА_2 , в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими булівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що в державного нотаріуса Городенківської ДНК Коломийського району Капріян С.В. заведена спадкова справа згідно заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся (по маминій лінії споріднення) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . При життя, 18 травня 2021 року , ОСОБА_5 склав заповіт, яким розділив своє майно між спадкоємцями, зокрема позивачу заповів житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 . Даний документ посвідчено старостою Тишківського старостинського округу Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстровано в реєстрі за № 8; на даний час ніким не оскаржуваний та скасований. Бажаючи реалізувати своє право на спадщину за заповітом, позивач вчасно звернулася до нотаріуса та надала відповідні документи. 07 листопада 2023 року нотаріус прийняла рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на половину житлового будинку АДРЕСА_2 . Причиною прийняття такого рішення (відмови) стало реєстрація спадкового будинковолодіння, як колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Фактично, вищевказане будинковолодіння на підставі двох Свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння від 22 жовтня 1989 року у рівних частинах належало двом співвласникам: ОСОБА_5 та його мамі ОСОБА_6 . Кожний із співвласників розпорядився належним їм майном на власний розсуд. ОСОБА_5 письмовим розпорядженням заповів все своє майно позивачу, а ОСОБА_6 заповіла своїй онуці ОСОБА_2 (відповідачу). Позивач ОСОБА_1 бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом та фактично прийняла її, однак не може належним чином оформити своє право на спадщину через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Все це змушує позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за заповітом на половину будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 . Спору щодо спадкового майна немає. Інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в порядку ст. 1269 ЦК України, немає.

01 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; витребувано з Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с.Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області.

Ухвалою суду від 17 січня 2024 року залучено до участі в справі, в якості співвідповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Підготовче засідання відкладено до 30 січня 2024 року, 13 год. 00 хв.

Учасники справи в підготовче засідання 30 січня 2024 року не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити

Відповідач ОСОБА_2 до суду подала заява про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає.

Відповідач ОСОБА_3 до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає, претензій до нерухомого майма не має, про що подала нотаріусу відповідну заяву.

Відповідач ОСОБА_4 до суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності; позовні вимоги визнає.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи.

Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Оскільки відповідачі проти задоволення позову не заперечують, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як слідує із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 жовтня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09 серпня 1989 року, в половині жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 дійсно належить на праві особистої власності ОСОБА_5 . Даний жилий будинок (домоволодіння) в половині зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за ОСОБА_5 та записаний в реєстрову книгу за реєстровим №181 від 22.10.1989.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 11052 від 17.10.2023, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 181 за ОСОБА_5 зареєстровано право приватної власності на частку нерухомого майна по АДРЕСА_2 згідно Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р. Крім того, на 1/2 частку нерухомого майна по АДРЕСА_2 право приватної власності зареєстровано за ОСОБА_6 (гол.колг.двору) згідно Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 22.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989 р.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 361242504 від 09.01.2024 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок АДРЕСА_2 , відсутні.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

За господарством по АДРЕСА_2 закріплено земельну ділянку, загальною площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, що доводиться довідкою № 21-231, виданою 15.11.2023 Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1979 році, господарські будівлі і споруди в 1979 та 1989 роках.

Згідно Звіту про незалежну оцінку житлового будинку та господарських будівель, складеного ПП ОСОБА_7 на підставі договору № 444 від 15.11.2023, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 станом на 15.11.2023 становить - 202625 грн.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки № 5-24/26 та Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1986-1989 р.р., за 1991-1995 р.р., наданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № НОМЕР_1 за 1986-1989 р.р., № 229 за 1991-1995 р.р.) за адресою: АДРЕСА_2 відносилася до суспільної групи господарства «колгоспна», членом якого була ОСОБА_6 , голова сім`ї, 1920 року народження.

Як слідує із ксерокопії по господарської книги за 1986-1989 р.р., за 1991-1995 р.р., наданої Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради, частина господарства (особовий рахунок № 239 за 1986-1989 р.р., № 230 за 1991-1995 р.р.) за адресою: АДРЕСА_2 відносилася до суспільної групи господарства «робіт.», «робітники», членами якого були: ОСОБА_5 , голова сім`ї, 1949 року народження, місце роботи та посада ПМК-6, зварщик, ОСОБА_3 , 1950 року народження, дружина, місце роботи та посада Тишківська д/лікарня, медсестра, ОСОБА_8 , дочка, 1972 року народження, ОСОБА_9 , дочка, 1975 року народження, ОСОБА_10 , 1993 року народження, внучка, ОСОБА_11 , 1994 року народження, внучка.

Отже, частина спірного домоволодіння (особовий рахунок № 239 за 1986-1989 р.р., № 230 за 1991-1995 р.р.) відносилася до суспільної групи «робітничий двір», головою сім`ї був ОСОБА_5 .

Судом встановлено, що:

- частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 на праві особистої власності належала ОСОБА_5 ;

- частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 на праві власності належала колишньому члену колгоспного двору (голові колгоспного двору)- ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 96 років в с.Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 14 від 25.05.2017, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 25 травня 2017 року.

На день смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була зареєстрована в АДРЕСА_2 , разом із сином ОСОБА_5 , 1949 р.н., невісткою ОСОБА_3 , 1950 р.н., внучкою ОСОБА_2 , 1975 р.н., правнучкою ОСОБА_1 , 1994 р.н., що доводиться копією довідки № 794, виданою Тишківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області.

На виконання ухвали суду, Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 404/2017 (номер у спадковому реєстрі № 61287266), заведену після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 , 1975 року, від 26.09.2017. Син спадкодавця - ОСОБА_5 в 26.09.2017, у строк передбачений ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про відмову від одержання обов`язкової частки у спадщині.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя, 18 травня 2021 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та житель с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті, зробив таке розпорядження, яким: все своє майно, з чого б воно не складалося, що йому належатиме на день смерті і на що він за Законом матиме право заповів житлового будинку в АДРЕСА_2 з надвірними спорудами, та земельною ділянкою біля житлового будинку - заповів своїй внучці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жительці м. Хотин Чернівецької області, а державний акт на право приватної власності на земл. серії ІФ № 081237 пл. 0,68 га в урочищі "Могила", державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 08065 пл. 1,06 га в урочищі "Гармасарка", державний акт на право приватної власності на землю серії ІФ № 081824, пл. 0,15 в урочищі "Сад молодий", - заповів своїй дочці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жительці с. Тишківці. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 73 років в с.Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис № 13 від 11.01.2023, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 11 січня 2023 року Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є внукою ОСОБА_5 стверджується копіями:

-свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого 23 лютого 1994 року, з якого слідує, що ОСОБА_11 є дочкою ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ;

-свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 , виданого 01 вересня 2012 року, з якого вбачається, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після реєстрації шлюбу 01.09.2012 з ОСОБА_14 , присвоєно прізвище « ОСОБА_15 »;

-свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 , виданого 29 квітня 1975 року, з якого слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ;

-свідоцтва про одруження серія НОМЕР_7 , виданого 11.09.1993, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , 1975 року народження, після реєстрації одруження 11.09.1993 з ОСОБА_12 , присвоєно прізвище « ОСОБА_16 »;

-свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_8 , виданого 26.12.1996, з якого слідує, що прізвище ОСОБА_13 після розірвання шлюбу з ОСОБА_12 « ОСОБА_17 ».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (позивач) є спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_5 .

На день смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 а/з № 13 від 11.01.2023, був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 і разом із ним проживали та вели спільне господарство: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що стверджується довідками № 21-271 від 16.10.2023, № 21-231 від 15.11.2023, виданими Тишківським старостинським округом Городенківської міської ради.

ОСОБА_3 на час смерті чоловіка ОСОБА_5 , тобто на час відкриття спадщини, виповнилося 72 роки і відповідно до статті 75 СК України, статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» вона вважається непрацездатною особою та має згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

На виконання ухвали суду, Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського району Івано-Франківської області, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 81/2023 (номер у спадковому реєстрі № 70550673), заведену після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Тишківці Коломийського району Івано-Франківської області, на підставі заяви спадкоємця за заповітом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від 21.04.2023. Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 , у строк передбачений ст. 1270 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Дружина спадкодавця - ОСОБА_3 , 1950 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_12 (протягом строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України) подала нотаріусу заяву про відмову від обов`язкової частки спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_5 входить частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по АДРЕСА_2 .

При зверненні ОСОБА_1 до Городенківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті діда ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на частку житлового будинку АДРЕСА_2 , державний нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на половину жилого будинку, виданого виконкомом Городенківської районної ради 22 жовтня 1989 року, вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_5 , відносилось до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року належить відповідна частка житлового будинку; проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2023 за № 1624/02-31.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку.

Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_2 , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.142 ЦПК України, якими передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 1073,60 грн, що стверджується квитанцією ТВБВ №10008/079 філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 54 від 24.11.2023. Враховуючи, що заяви відповідачів про визнання позову отримані судом до початку розгляду справи по суті (в підготовчому засіданні), тому є підстави для повернення позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 536,80 грн. (50 відсотків від 1073,60 грн.).

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 142, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_2 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції ТВБВ №10008/079 філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 54 від 24.11.2023, а саме 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Місце проживання відповідачаОСОБА_2 - АДРЕСА_2 .

Місце проживання відповідачаОСОБА_3 - АДРЕСА_2 .

Місце проживання відповідачаОСОБА_4 - АДРЕСА_2 .

Судове рішення складено 30.01.2024.

Суддя: Федів Л. М.