Справа № 303/9285/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 квітня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів - Фазикош Г.В., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року, ухвалене суддею Куцкір Ю.Ю. в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У жовтні 2023 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 28.08.2019 ОСОБА_2 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, своїм підписом підтвердив, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаного договору ОСОБА_2 отримав від банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 35 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На день його смерті заборгованість за кредитним договором становила 36 010,37 грн.

На виконання вимог частини другої статті 1281 ЦК України банк надіслав до нотаріальної контори претензію кредитора, на підставі якої заведено спадкову справу.

Згідно з відповіддю нотаріальної контори, спадкоємці ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявами про прийняття спадщини не звертались.

ОСОБА_1 постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника.

З урахуванням зазначеного АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.08.2019 у розмірі 36 010,37 грн., а також судові витрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не з`ясовано всі обставини справи, зокрема те, що банк своєчасно пред`явив вимоги до спадкоємців через нотаріуса. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки проживалаи разом за однією адресою, що підтверджено належними доказами, які не спростовані відповідачем. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідачка не скористалась правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Апеляційним судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 28.08.2019. Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, який 23.09.2021 було збільшено до суми 35 000 гривень, та видано кредитну картку (а.с. 17-40).

Із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.08.2019, укладеного між банком і ОСОБА_2 , заборгованість станом на 31.08.2022 становить суму 36 010,37 гривень (а.с. 8-13).

Окрім цього, на підтвердження користування ОСОБА_2 кредитними коштами представник позивача надав виписку по картковому рахунку за договором №б/н за період 28.08.2019 - 03.07.2023 (а.с. 14-16).

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 від 14.02.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено 06.05.1997 року, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 41-44).

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 26.08.2022 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45).

09.11.2022 АТ КБ «ПриватБанк» направило до Мукачівської державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За повідомленням Другої Мукачівської державної нотаріальної контори від 24.01.2023 після смерті ОСОБА_2 на підставі претензії кредитора АТ «Ідея Банк» до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова справа, однак спадкоємці померлого до Другої Мукачівської ДНК не зверталися (а.с. 50).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №339067630 від 13.07.2023 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , на праві приватної власності, зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09.12.2010 року (а.с. 53).

Згідно листа із відділу «Центр надання адміністративних послуг» Мукачівської міської ради №4463/01-32/14084/42-23 від 27.10.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Крім цього, разом із ним на день його смерті були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 74).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Так, відповідно до статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника.

Разом з тим, необхідно враховувати, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення позики включаються до складу спадщини, то умови договору позики щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор АТ КБ «ПриватБанк» заявив вимоги до спадкоємців.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Положення частини першої статті 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

При вирішенні спору суд має визначити обсяг відповідальності спадкоємців в межах вартості успадкованого майна, а також дотримання кредитором строків, передбачених статтею 1282 ЦК України.

У справі, яка переглядається, кредитор АТ КБ «ПриватБанк» своєчасно, у межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, пред`явив вимоги до спадкоємців боржника - ОСОБА_2 , шляхом направлення повідомлення про вимоги за існуючими зобов`язаннями боржника на адресу нотаріуса, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, і звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна.

Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує вимоги кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21), від 22 червня 2022 року у справі № 592/8474/20 (провадження № 61-4657св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 521/10631/20 (провадження № 61-5934св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 210/1489/14-ц (провадження № 61-11200св20), від 29 серпня 2023 року у справі № 521/10631/20 (провадження № 61-12921св22, від 01 листопада 2023 року у справі № 409/479/17 (провадження № 61-21003св21), від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21 (провадження № 61-4298св23).

Суд першої інстанції на наведене уваги не звернув і, незважаючи на дотримання позивачем строку для пред`явлення вимоги до спадкоємців, дійшов неправильного висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивач не надав доказів, що ОСОБА_1 прийняла спадщину за померлим чоловіком, саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки як спадкоємець так і члени його сім`ї були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

Такий висновок суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

У частині третій статті 1296 ЦК України зазначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, і відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

У справі, яка переглядається, встановлено, що померлий ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 були зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 , тому вважається, що відповідно до порядку, визначеного нормами ЦК України, ОСОБА_1 прийняла у спадщину, яка належала спадкодавцю на день смерті.

Враховуючи те, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло боргове зобов`язання, яке останній мав перед АТ КБ «ПриватБанк», у розмірі 36 010,37 грн, то відповідно ОСОБА_1 прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняла і таку заборгованість за кредитним зобов`язанням. Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач зобов`язана задовольнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину.

А звідси, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України самостійними підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684,00 грн, за подання апеляційної скарги 4 026,00 грн. Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6 710,00 грн.

Керуючись статтями 141, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, статтями 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 січня 2024 року» скасувати та постановити у цій справі постанову про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1д) в порядку спадкування за законом заборгованість за кредитним договором б/н від 28.08.2019 в розмірі 36 010,37 грн, в межах вартості спадкового майна.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1д) судові витрати в розмірі 6 710,00 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 квітня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: