ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4219/24 Справа № 225/2468/21 Суддя у 1-й інстанції - Челюбєєв Є. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

08 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 225/2468/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк, Орган опіки та піклування Ромоданівської сільської ради Полтавської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31 січня 2023 року, ухвалене у складі судді Челюбєєва Є.В., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк про визначення місця проживання малолітньої дитини .

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31 січня 2023 року, яке залишене без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року з урахуванням додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2023 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк (про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 07 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року скасовано, а справу напрвлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

17 квітня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом визначення місця та часу спілкування

малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з

матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до винесення судом

рішення:

- щомісячно, кожного другого та останнього тижня місяця: з 18.00 години кожної п`ятниці до 08.00 годин кожного понеділка у м. Миргород Полтавської області

- на другий період літніх шкільних канікул 2024 року з 15.07 по 30.08.2024 року з правом виїзду до м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області і для проходження відпочинку та реабілітації в інших безпечних регіонах України за вибором матері.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати їх спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем фактичного проживання дитини, згідно визначеного судом часу спілкування.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разблокувати засоби зв`язку із собою та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або надати матері інші діючи на даний час телефонні та електронні контакти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для спілкування.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу своїми авторитарними методами фактично сам встановив місце проживання їх малолітнього сина із собою, не зважаючи на висновок служби у справах дітей ВЦА м. Торецька від 05.03.2019р. та висновок Торецької міської ВЦА від 23.03.2022р. №61, усілякими засобами перешкоджає позивачу в спілкуванні з сином.

На даний час ОСОБА_2 ні на які запропоновані компроміси з надання можливості зустрічей матері з рідною дитиною не погоджується, зв`язок блокується, відповідачем постійно створюються штучні перешкоди, щоб унеможливити спілкування, нехтуються норми сімейного, Конституційного та міжнародного права.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали заяву про забезпечення позову, просили її задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Вислухавши думку сторін, враховуючи фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про необхідність застосування заходів забезпечення, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою позовним вимогам.

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову, що полягають у визначенні часу побачення дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи проживає окремо від дитини, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з одним із її батьків на час вирішення по суті спору.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення суду. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від таких зустрічей.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі №760/15413/19 (провадження №61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20 (провадження №61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20 (провадження №61-13598св20), від 29 вересня 2021 року в справі №490/1087/21 (провадження №61-12931св21).

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, що обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір про визначення місця проживання дитини, колегія суддів дійшла висновку про доцільність забезпечення позову шляхом визначення ОСОБА_1 місця та часу спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , 2012 року народження, до винесення судом рішення:

- щомісячно, кожного другого та останнього тижня місяця: з 18.00 години кожної п`ятниці до 20.00 години неділі у м. Миргород Полтавської області;

- на період літніх шкільних канікул 2024 року з 15.07 по 30.08.2024 року з правом виїзду до м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області і для проходження відпочинку та реабілітації в інших безпечних регіонах України за вибором матері.

Також слід зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати спільну з позивачем малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем фактичного проживання дитини, згідно визначеного судом в даній ухвалі часу спілкування.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати ОСОБА_1 засоби зв`язку із ним та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи наведене, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, відсутність обставин, які можуть безумовно обмежувати право на таке спілкування, а також, враховуючи інтереси дитини, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Крім того, заходи забезпечення мають тимчасовий характер та діють до набрання рішенням у справі законної сили.

Вжиті заходи забезпечення на переконання колегії суддів будуть сприяти відновленню відносин та емоційного контакту між матір`ю та дитиною, відповідатиме інтересам дитини, сприяють ухваленню законного та обґрунтованого рішення у справі та усунуть можливу загрозу невиконання чи утруднення виконання даного рішення.

Керуючись ст.ст.149, 150, 260, 381 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1 місце та час спілкування з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили судового рішення:

- щомісячно, кожного другого та останнього тижня місяця: з 18.00 години кожної п`ятниці до 20.00 години неділі у м.Миргород, Полтавської області, з урахуванням графіку навчання і дозвілля дитини;

- на період літніх шкільних канікул 2024 року з 15.07 по 30.08.2024 року, з правом виїзду до м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, і для проходження відпочинку та реабілітації в інших безпечних регіонах України за вибором матері.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передавати їх спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем фактичного проживання дитини, згідно даної ухвали суду.

Зобов`язати батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засоби зв`язку із батьком та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена протягом тридцяти з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Судді:

Повний текст ухвали складений 08.05.2024р.

Головуючи суддя О.В. Агєєв