Справа №445/2475/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

26 лютого 2024 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Кітов О.В,

за участю:

секретаря судового засідання Согор А.Н.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Бучко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: Львівська обл., Золочівський р-н., с. Новосілки), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації (адреса: 80700, Львівська обл., м. Золочів, вул. Чорновола, 3) про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місцем проживання його матері - ОСОБА_2 : місце фактичного проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 квітня 2011 року вони з відповідачем по справі, ОСОБА_3 , зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №143. Від шлюбу народилася спільна дитина - син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 10 квітня 2023 року шлюб розірвано. Малолітній син після завершення навчального року на початку червня 2023 року переїхав проживати (лише на літні канікули) до батька ОСОБА_4 в с. Новосілки Золочівського району, Львівської області. Позивач зазначає, що вона була постійно на зв`язку із сином, однак у липні 2023 року батько сина повідомив її, що син залишиться проживати з ним постійно. Після цього позивач вирішила з`ясувати цю обставину та поїхала у це село до сина. Під час розмови зі сином позивач зрозуміла, що відповідач психологічно негативно впливає на нього, навіює якісь свої бачення на життя. Поза тим, будинок, в якому вони проживають не придатний для проживання. Крім цього, позивач зазначає, що син не відвідує школу, а вона з відповідачем до теперішнього часу так і не дійшла остаточної згоди щодо місця проживання сина.

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 03 листопада 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, передано за підсудністю на розгляд Галицького районного суду м. Львова.

Матеріали справи надійшли до Галицького районного суду м. Львова 10 листопада 2023 року.

Ухвалою суду від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

23 січня 2024 року від Золочівської районної державної адміністрації надійшов висновок про доцільність (недоцільність) визначення місця проживання дитини.

Ухвалою суду від 29.01.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядку ст. 128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованих шлюбних відносинах. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.04.2023 шлюб між сторонами розірвано.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Статтею 141 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно із ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно із ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно із ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини

Згідно із висновком Золочівської районної державної адміністрації Львівської області від 03.01.2024, Золочівська райдержадміністрація вважає за доцільне:

-визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з його матір`ю ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_4 ;

-рекомендувати батькові дитини ОСОБА_3 звернутися до служби у справах дітей за місцем проживання сина, з метою вирішення питання про встановлення порядку побачень із ним;

-вважати за доцільне підтримати позовні вимоги дитини щодо встановлення порядку побачень із сином у вихідні, святкові та канікулярні дні.

Із врахуванням наведених вище обставин, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, та з огляду на те, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2 , відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Окрім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 1073,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 , за місцем фактичного проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору розмірі 1073 грн. 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_3 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: Львівська обл., Золочівський р-н., с. Новосілки);

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Золочівської районної державної адміністрації (адреса: 80700, Львівська обл., м. Золочів, вул. Чорновола, 3).

Повний текст судового рішення складено та підписано 06.03.2024 року.

Головуючий суддя Олександр КІТОВ