Справа №571/1821/23
Провадження № 2/571/48/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішенням суду від 20 квітня 2021 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 1/5 частки (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час навчання. Також змінено розмір аліментів в розмірі 1/5 частини (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення повноліття.

Звертає увагу суду, що змінився матеріальний стан відповідача, а саме, останній отримує заробітну плату в Збройних Силах України та військову пенсію, має дохід від оренди приміщень, земельну ділянку, яку здає в оренду, інших утриманців немає. На даний час син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом 4 курсу Київського національного університету технологій та дизайну, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом 1 курсу Національного університету харчових технологій.

Покликаючись на норми СК України, просить :

-стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, також стягнути 13500 грн. вартості навчання в навчальному закладі;

-змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача за рішенням суду від 20.04.2021 з 1/5 частини на 1/3 частину;

-стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини (доходу) щомісяця до закінчення навчання.

Ухвалою суду від 31.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

30 листопада 2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме позивач просить:

-стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 7140 гривень на утримання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

-решту позовних вимог залишити незмінними.

Також 30.11.2023 позивачем подано заяву про долучення доказів понесених витрат за період навчання.

05 грудня 2023 року позивачем подано заяву про збільшення позовний вимог, в якій просить:

-стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 12492 гривень на утримання синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

-стягнути з відповідача на свою користь вартість навчання сина ОСОБА_8 у розмірі 9000 гривень. Решту позовних вимог просить залишити без змін.

05 грудня 2023 року на суду надійшов відзив. В якому відповідач зазначає, що середній розмір щомісячних аліментів, які сплачує становить 6500 грн. Вважає, що такий розмір аліментів, а це близько 2,5 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є цілком достатньою допомогою для повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_9 на час його навчання, а також 13500 гри. вартості навчання, зазначає наступне. Позивачем до позову не надано належних, достовірних та достатніх доказів потреби сина ОСОБА_9 у матеріальній допомозі в зв`язку з навчанням.

Так, позивачем в обгрунтування понесених витрат, пов`язаних з навчанням сина надано лише квитанцію про оплату 7000.00 грн. При цьому така оплата не є оплатою згідно доданого до позовної заяви договору про надання платної освітньої послуги, оскільки оплата здійснена 22.09.2023, а вказаний договір укладений лише 25.09.2023.

При вирішенні позовної вимоги про стягнення з нього 13500 грн. вартості навчання з ОСОБА_9 зазначає, що оплати за навчання повнолітнього сина ОСОБА_9 окремо від аліментів задоволенню не підлягає. Просить суд відмовити в задоволенні позову

05 грудня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив у якому просила позовну заяву задовольнити.

24 січня 2024 року позивачем подано уточнену заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач просить:

- стягнути на її користь грошові кошти в розмірі 25900.90 грн. - половини із загальної суми 51801,80 грн.)

- стягнути із відповідача на її користь вартість навчання сина ОСОБА_8 в розмірі 9000 грн.,

- решта позовних вимог лишається незмінно.

15.02.2024 позивач подала уточнюючу заяву про збільшення позовних вимог, яку ухвалою суду від 15 лютого 2024 року повернено позивачу, у зв`язку з порушення вимог п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнила, що обґрунтованість позовних вимог не може піддаватися сумніву, оскільки всі докази досліджувалися судом при ухваленні рішення 20 квітня 2021 року. Батько дітей допомоги на їх утримання на період навчання не надає, а тому вона змушена звернутися до суду із цим позовом, оскільки єдиним джерелом її доходу є отримувані нею аліменти, а навчання дітей, вимагає значних затрат.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та доповнив, що відповідно до ст.199 СК України обов`язок по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання, покладається на обох батьків. А також просив звернути увагу на ту обставину, що аліменти на час навчання можуть бути присуджені у тому випадку, коли другий із батьків має змогу надавати таку допомогу. Крім того, просив зазначити, що якщо позивач щомісячно буде витрачати на сина таку ж суму, як сума стягуваних аліментів щомісячно, то вказаної суми коштів буде більш-ніж достатньо для забезпечення дітей. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Вважає, що докази, надані позивачем не є належним підтвердженням витрат саме на навчання дітей.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного.

Спірні правовідносини виникли з приводу виконання обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і регулюються положеннями Глави 16 СК України.

Встановлено, що 20 квітня 2021 року Рокитнівським районним судом Рівненської області ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частини (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років

Цим же рішенням суду, змінено розмір аліментів, які стягувалися на підставі виконавчого листа Рокитнівського районного суду від 16.12.2004 №2-756/04 та стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/5 частини (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-8).

На момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_3 продовжує навчання в вищому начальному закладі, будучи студентом 4 курсу Київського національного університету технологій та дизайну (а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 досяг повноліття. Згідно договору № БК03-ХЧд5002 про надання платної освітньої послуги Національним університетом харчових технологій від 25.09.2023, ОСОБА_7 став здобувачем вищої освіти. Вказана обставина підтверджується довідкою № 23-9461 від 05.10.2023, виданою навчальним закладом ОСОБА_7 про те, що він є студентом 1 курсу денної форми навчання. Датою закінчення навчання вказано 30.06.2027 р. (а.с. 11,12-13).

Таким чином, судом встановлено, що на час звернення з цим позовом, обидва мають право на утримання до досягнення ними 23 років.

Право ОСОБА_3 на утримання у зв`язку з продовженням навчання реалізовано, що підтверджується рішенням суду від 20.04.2021.

Відповідно до ст. 199 «Сімейного кодексу України», якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право звернення до суду із заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, має той з батьків, з ким проживає дитина, або безпосередньо сама дитина, яка навчається.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз. 2 ч. 3ст. 182 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Суд наголошує на тому, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.

Необхідність збільшення розміру стягуваних аліментів позивач аргументує тим, що збільшились потреби на навчання, вважає, що у відповідача істотно покращився матеріальний стан, оскільки проходить службу в ЗСУ та отримує грошове забезпечення, має військову пенсію та дохід від здачі в оренду.

Разом з тим вказані обставини лише самі по собі не можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

В постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року в справі № 466/532/16 (провадження № 61-42252св18) вказано, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання), та наявність правових підстав для застосування даної норми з урахуванням матеріального стану відповідача у цій справі не встановлено.

Верховний Суд в постанові від 24.07.2019 року (справа № 521/2016/16-ц, провадження № 61-31783св18) зазначив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням суду від 21.04.2024 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/5 частини (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 04.03.2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Цим же рішенням, змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16.12.2004 у справі №2-756/04. Та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/5 частини (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно довідки Рокитнівського відділу ДВС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 27.11.2023 №22261, по виконавчому листу №571/333/21 від 21.04.2021 Рокитнівського районного суду Рівненської області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , жителя смт. Рокитне, Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.05.2023 по 31.10.2023 було сплачено аліменти в сумі 39238,99 грн. Борг станом на 27.11.2023 відсутній (а.с.17).

Відповідно до відомостей, наданих позивачем щодо розміру отримуваних аліментів, присуджених з відповідача, останні стягувалися у розмірі 9356,99 грн. за січень та лютий 2023 року, 4929,77 з березня по липень 2023 року, 4426,92 грн. у серпні, 4900,16грн. у вересні 2023 року. Крім того, відповідач просив врахувати, що вказаний розмір аліментів стосується тільки виплат, які нараховані йому ІНФОРМАЦІЯ_6 у зв`язку з призовом за мобілізацією на період воєнного стану. Крім цього він, як пенсіонер, отримує військову пенсію, з якої також утримуються аліменти, однак ці аліменти не відображені у довідці, виданій фіскальним органом, оскільки з пенсійного забезпечення податки не стягуються. Відтак, стверджує, що середній розмір аліментів, який стягується із його сукупного доходу - 6500грн.

Разом з тим, відповідач доводить, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я погіршився його матеріальний стан, оскільки йому призначено дороговартісне лікування, яке він змушений приймати постійно, крім того, має інші захворювання, які потребують постійного лікування та має поранення, пов`язані із захистом Батьківщини у зв`язку з чим має довічну групу інвалідності та потребує стаціонарне лікування 2-3 рази на рік. Вказана обставина підтверджується довідкою СМЕК на а.с. 48.

На погіршення стану здоров`я відповідачем долучено виписку-епікриз відділення інтервенційної радіології КП «РОКЛ ім. Ю. Семенюка» РОР від 06.12.2023, з якої вбачається про його госпіталізацію 04.12.2023, зазначається про проведену операцію з стентування (а.с.59). Виписним епікризом підтверджується, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з 02.02.2024 по 01.03.2024 (а.с.115).

У прийнятті заяви про долучення доказів-фіскальних чеків на підтвердження його витрат на лікування відповідачу було відмовлено, оскільки такі докази не були надані у перше судове засідання та про їх подання у подальшому відповідачем суду не повідомлялось (а.с.112).

Таким чином, відповідач довів суду належними та допустимими доказами про погіршення стану здоров`я та зміни у його матеріальному становищі у зв`язку з цими змінами.

В свою чергу, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після постановлення 20.04.2021 судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився) і відповідач може надавати матеріальну допомогу на період навчання у збільшеному розмірі, а також виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Обставини, що наводить позивач, фактично є суб`єктивним ставленням до матеріального стану відповідача як такого, що міг би стати передумовою для задоволення заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, а тому на думку суду, не є достатніми для зміни розміру аліментів, які стягуються на підставі від 20.04.2021.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує також обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, слід зазначити, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання), чим позивач і скористався, про що свідчить вищевказане рішення суду від 21.04.2021, яким стягнуто на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/5 частини (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 04.03.2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час його навчання, суд зазначає наступне.

Правомірність вимог позивача доводиться доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно Довідки Національного університету харчових технологій, ОСОБА_7 навчається на денній формі навчання та є студентом 1-го курсу, початок навчання 25.09.2023, закінчення навчання 30 червня 2027 року (а.с.11).

Згідно договору про надання освітньої послуги Національним університетом харчових технологій від 25.09.2023, ОСОБА_1 є замовником платної освітньої послуги для здобувача вищої освіти ОСОБА_7 (а.с.12)

Отже, в цій частині позову, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт навчання повнолітнього сина ОСОБА_7 , а також необхідність його матеріального забезпечення в зв`язку із навчанням.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 264, 265, 279 ЦПК України суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання повнолітніх дітей задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на час його навчання у Національному університеті харчових технологій, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 06 жовтня 2023 року і до закінчення навчання по 30 червня 2027 року, але не довше, аніж до досягнення ним 23 річного віку.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в сумі платежів за один місяць звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,паспорт серії НОМЕР_2 вид. 28.08.2000.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 вид. 20.06.2014.

Повне рішення виготовлено 07.03.2024.

Суддя: