Справа № 487/4495/23
Провадження № 2/487/410/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Наталія Василівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині особи покупця, заміну сторони (покупця) у договорі купівлі-продажу квартири

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Наталія Василівна, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. 22.02.2019 року за р. №41, в частині особи покупця « ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 »; змінити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. 22.02.2019 року за р. №41, в частині покупця, замінивши його з « ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 » на « ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ».

В обґрунтування позову (в редакції від 31.08.2023) зазначає, що позивач 12.02.2019 продала належну їй квартиру АДРЕСА_4 за 622960,00 грн. До моменту продажу вказаної квартири син позивача ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в ній. Після того як син позивача потрапив у ДТП і не міг рухатись самостійно, лікування проходило в обласній лікарні по вул. Київській в м. Миколаєві позивач вирішила купити квартиру в мікрорайоні Намив у м. Миколаєві. Після довгих пошуків квартири здійснила фактично одночасне укладання двох договорів: попереднього договору від 01.02.2019 щодо продажу належної їй квартири АДРЕСА_4 та договору про завдаток від 02.02.2019 щодо купівлі позивачем квартири АДРЕСА_1 . Згідно договору про завдаток, продавець ОСОБА_4 отримала від позивача в якості завдатку 13758,00 грн. (є еквівалентом 500,00 доларів США) в рахунок належних до сплати 882240,00 грн. (які були еквівалентом 32000,00 доларів США) згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Фактично у договорі про надання завдатку від 02.02.2019, укладеного між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_4 визначені статуси сторін (продавець, покупець, предмет договору - квартира АДРЕСА_1 ). Ціна договору, строк укладення договору купівлі-продажу, визначено порядок передачі квартири, тобто усі істотні умови договору та вжили заходи щодо забезпечення укладення вказаного договору шляхом надання завдатку. 22.02.2019 позивач, її колишній чоловік та продавець ОСОБА_4 прийшли до приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. для укладання та посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , як виявилось позивач забула свій паспорт вдома, повернувшись не змогла знайти його та оскільки передача грошових коштів між позивачем та ОСОБА_4 вже відбулася та вони тільки хотіли посвідчити фактичну їх домовленість нотаріально, позивач порадившись з чоловіком вирішили оформити квартиру АДРЕСА_1 на сина ОСОБА_2 , оскільки продавець на той час вже проживала в м. Києві та приїхала на день для укладення правочину. Між позивачем та сином була домовленість, що в подальшому вони оформлять договір дарування квартири. 22.02.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. за реєстровим №41. Одночасно була проведена державна реєстрація права власності на ім`я відповідача у зв`язку з нотаріальною дією та зареєстровано за ним право власності на квартиру. Відповідно до п.2.1. продаж вчинено за 578060,00 грн. Ці грошові кошти позивачем особисто повністю сплачені та передані продавцю ОСОБА_4 до посвідчення договору. Таким чином, позивач повністю виконала 22.02.2019 договір про передачу завдатку, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 02.02.2019. Син позивача обіцяв, що укладе з нею договір дарування вказаної квартири та переоформить на позивача, після збору коштів на таке переоформлення. Нотаріусом було повідомлено, що за переоформлення вказаного договору менше чим через три роки буде додатково стягнуто податок з доходів фізичних осіб в розмірі 5,0 % вартості квартири. З огляду на значні витрати на лікування сина, відсутності у нього доходу та необхідності проведення ремонтних робіт у придбаній квартирі, одразу сплатити такі кошти було неможливо. Крім того, син позивача приховав від неї факт укладення шлюбу із ОСОБА_3 та при складних відносинах з сином останній не повідомляв позивача про це. Як з`ясувалось шлюб було укладено 14.02.2019, а договір купівлі-продажу 22.02.2019, тобто через 8 днів після укладення шлюбу. Станом на день звернення із позовною заявою відповідач ОСОБА_2 не може здійснити правочин з приводу дарування позивачу квартири, оскільки формально вказане майно придбано ним у шлюбі, та в порядку ст.60 СК України має статус спільного майна подружжя, хоча таким насправді не є. З огляду на розірвання сином позивача шлюбу та складними відносинами з колишньою дружиною остання не надає дозвіл на укладення з позивачем договору дарування. Позивач наголошує, що продавець ОСОБА_4 може підтвердити, що фактичним покупцем квартири була позивач, саме позивач уклала договір завдатку і виконала його перед ОСОБА_4 , жодних перемовин щодо купівлі квартири відповідач ОСОБА_2 з ОСОБА_4 не вів та ніяких коштів їй не передавав, позивач мала намір забезпечити себе житлом, з огляду на продаж власної квартири, саме випадковість слугувала для укладення договору купівлі-продажу квартири, син позивача коштів для придбання квартири не мав. Також у відповідача не було достатніх заощаджень для придбання квартири. Позивач вважає доведеним факт того, що саме позивач мала домовленість з продавцем ОСОБА_4 та саме вона укладала договір про видачу завдатку та підписала його, та саме позивач цей завдаток передала продавцю, та саме позивач має докази того, що в неї були грошові кошти на купівлю спірної квартири, оскільки вони були отримані від продажу позивачем іншого житла за декілька днів до купівлі спірної квартири, а відповідач виступив фіктивним покупцем по договору у зв`язку з чим, що позивач вимушена була оформити квартиру на ім`я свого сина. 30.08.2020 саме позивач укладала договір №82/2505 по реструктуризації боргу за послуги з централізованого теплопостачання та сплачувала заборгованість. З огляду на неправильно обраний спосіб захисту порушених прав, про що зазначено Миколаївським апеляційним судом в рамках розгляду справи №487/3667/20, позивач просить захистити її порушене право за змістом заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.08.2023 позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

31.08.2023 на адресу суді від сторони позивача надійшла заява на усунення недоліків з додатками.

Ухвалою суду від 06.09.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні на 10.10.2023. Розгляд справи неодноразово відкладався з урахуванням клопотань представників сторін та самих сторін, а саме: на 27.10.2023, на 15.11.2023, на 06.12.2023, на 21.12.2023, на 23.01.2024.

10.10.2023 на адресу суду від третьої сторони надійшли матеріали щодо договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. разом з самим договором.

17.10.2023 на адресу суду повернувся конверт адресований ОСОБА_3 (за адресою: АДРЕСА_5 ) за відправленням №335 з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання».

10.11.2023 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання щодо доручення до матеріалів справи копій ухвали суду від 03.11.2020, від 17.10.2023, заяви представника ОСОБА_3 від 17.10.2023 в рамках справи 487/2677/20.

14.11.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Родіонової В.Є. надійшло заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 і його представника з додатком копії ухвали суду від 17.10.2023, заяви представника ОСОБА_3 від 17.10.2023 в рамках справи 487/2677/20.

04.12.2023 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Родіонової В.Є. надійшло пояснення. В поясненнях представник відповідача підтверджує, що спірний договір купівлі-продажу №41 від 22.02.2019 квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за грошові кошти позивача. Так, 12.02.2019 позивач продала трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 за 622960грн. та за ці кошти придбала квартиру АДРЕСА_1 , та 01.02.2019 між позивачем та покупцем квартири по АДРЕСА_6 укладено попередній договір, а 02.02.2019 між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір завдатку по квартирі по АДРЕСА_7 . З огляду на те, що ОСОБА_4 приїхала на один день для укладення договору та відсутність паспорту позивача, перенести день укладення договору не було за можливе, а тому позивачем прийнято рішення про оформлення договору на її сина, договір укладено 22.02.2019 на 578060грн. Про укладення шлюбу сином позивача із ОСОБА_3 позивач дійсно не знала, оскільки син не повідомляв її про це з огляду на складні відносини з позивачем. На момент придбання квартири відповідач знаходився у тяжкому стані після автомобільної аварії, не працював, не мав особистого доходу, не мав власних заощаджень, а тому не міг за власні кошти придбати вказану квартиру. Інший відповідач не мала особистих заощаджень, що надало б їй можливості придбати у власність квартиру через 8 днів після укладення шлюбу. До реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживали однією сім`єю, сторони зустрічалися. Позов є абсолютно обґрунтований, оскільки квартира хоча й придбана у період шлюбу ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), але за особисті кошти позивача, що підтверджується доказами по справі.

10.02.2024 на адресу суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення адресованого ОСОБА_3 (за адресою: АДРЕСА_5 ) за відправленням №521.

19.02.2024 на адресу суду повернувся конверт адресований ОСОБА_4 (за адресою: АДРЕСА_8 ) за відправленням №513 з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання».

19.02.2024 ухвалою суду закрито підготовче засідання по справи та призначено до розгляду по суті на 22.02.2024.

27.02.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шубіної Я.В. надійшла заява за якою сторона відповідача визнає повністю позовні вимоги ОСОБА_1 .

Сторона позивача у судове засідання не з`явилась, надано до суду заяву в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за відсутності

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, від представників надані заяви про розгляд справи без їх участі та згідно яких визнають позовні вимоги у повному об`ємі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, відзив не надано.

Третя особа приватний нотаріус Нестеренко Н.В. до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №487/3667/20, подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що 12.12.2018 відповідач ОСОБА_2 , який є сином позивача ОСОБА_1 , перебуваючи у Польщі потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, після якої був госпіталізований у державну лікарню Польщі із численними травмами та переломами. Де перебував на лікуванні до 14.01.2019. З 18.01.2019 по 14.02.2019 ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у Миколаївській обласній лікарні по вул. Київській, 1 в м. Миколаєві. Маючи на меті проживати ближче до сина позивач вирішила придбати квартиру в мікрорайоні «Намив» у м. Миколаєві.

01.02.2019 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір про купівлю квартиру, згідно якого продавець ОСОБА_1 отримала завдаток у сумі 500,00 доларів США, а загальна вартість квартири складає суму еквівалентну 31000,00 доларів США. 02.02.2019 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 укладено договір про надання завдатку з метою підтвердження укладання сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири за адресою АДРЕСА_2 та забезпечення його виконання про наступне: сторони прийшли згоди в тому, що загальна вартість майна складає 882240,00 грн., що еквівалентно 32000,00 доларів США. Згідно п. 2 зазначеного договору сума завдатку складає 13758,00 грн., що еквівалентно 500,00 доларів США по курсу НБУ на момент підпису цього договору.

В подальшому 12.02.2019 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , відповідно до якого позивач ОСОБА_1 продала належну їй квартиру за 622960,00 грн.

22.02.2019 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно п. 2.1 продаж квартири за домовленістю сторін вчинюється за 578060,00 грн. Дана квартира була придбана за кошти ОСОБА_1 , яка розрахувалася із продавцем ОСОБА_4 . Дані обставини визнаються сторонами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що укладений між відповідачем ОСОБА_4 договір 22.02.2019 є удаваними, оскільки насправді саме позивач була покупцем квартири (майнових прав) так як за її кошти була вона придбана.

Таким чином, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме.

Судом під час розгляду справи встановлено, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових правовідносин, ніж ті, які передбачені оспорюваним договором.

Позивач надала до суду для підтвердження передачі коштів копію договору про надання завдатку від 02.02.2019 та договір купівлі-продажу квартири від 12.02.2021.

Крім того до суду надані заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Родіонової В.Є. про визнання позову та пояснення, в якому відповідач підтверджує обставини заявлені позивачем в позові. До того ж, надана заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шубіної Я.В. про визнання позову підтверджує обставини заявлені позивачем в позові.

Отже, суд приходить до переконання, що позивач довела факт укладання правочину, що, на її думку, є удаваним.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною в частині покупця, суд має з`ясувати наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений без включення до нього недійсної частини.

Правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст. 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з`ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Якщо при вирішенні позову про визнання договору купівлі-продажу недійсним із підстав, що насправді покупцем є інша особа, суд встановить, що фактично майно було придбано за кошти іншої особи і для неї та що інших підстав для визнання цієї угоди недійсною немає, вказаний договір визнається недійсним лише в частині, що стосується покупця, і покупцем за цим договором визнається особа, за рахунок коштів якої і для якої фактично укладався цей договір.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.

Для визнання правочину удаваним необхідно мати на увазі, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю учасників угоди, наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо, оскільки удаваний правочин може бути вчинений як без будь-яких протиправних намірів, так і з метою приховування іншого незаконного правочину, при цьому будь-якого обмеження щодо наявності умислу в усіх сторін такого правочину законом не встановлено. Такий умисел може бути завуальований лише однією стороною, про що інша сторона може не знати, як і навпаки.

При цьому, удаваним може бути не весь правочин, але лише в частині когось з його учасників, якщо буде встановлено що інший учасник за змістом договору домовлявся про істотні умови договору, про її ціну, сплатив за власні кошти її покупну ціну, придбав майно для себе та наступні дії сторін свідчать про прийняття виконання договору іншою стороною.

Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином.

Згідно положень статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивачем доведено та не заперечувалось сторонами, що саме позивач була покупцем квартири (майнових прав) так як за її кошти була вона придбана квартира АДРЕСА_1 .

З огляду на відсутність вимог позивача до відповідачів щодо стягнення витрат, понесені позивачем по оплаті судового збору, суд не вирішує дане питання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,76-82,259,263-268,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Наталія Василівна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири в частині особи покупця, заміну сторони (покупця) у договорі купівлі-продажу квартири задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. 22.02.2019 за р. №41, в частині особи покупця « ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ».

Змінити сторону (покупця) у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Нестеренко Н.В. 22.02.2019 за № 41 з « ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 на « ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Нестеренко Наталія Василівна, місцезнаходження: АДРЕСА_9 .

Суддя А.А. Лагода