Справа № 456/270/24 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/811/222/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати йому, ОСОБА_3 , грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 01.01.2023 року по 09.12.2023 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити йому, ОСОБА_3 , нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані 4 календарні дні за ненормований робочий день, що передбачено колективним договором, за період з 01.01.2023 року по 09.12.2023 року;

-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати йому, ОСОБА_3 , грошової компенсації за невикористані 4 календарні дні за ненормований робочий день, що передбачено колективним договором, за період з 01.01.2023 року по 09.12.2023 року;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити йому, ОСОБА_3 , нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 01.01.2023 року по 09.12.2023 року.

В обгрунтуванння заявлених вимог позивач зазначав, що йому відповідачем протиправно не здійснено нарахування компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, що передбачено приписами ст.77-2 Кодексу законів про працю України, п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.16-2 Закону України «Про відпустки».

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Роз`яснено позивачу право на звернення до Львівського окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зі змісту повідомлення про заплановане звільнення №50/14/22-1333 від 01 грудня 2023 року та витягу з наказу №358 від 09 грудня 2023 року вбачається, що позивача звільнено з посади інженера з охорони праці родів військ та служб, яка включена до Тимчасового переліку військових посад, затвердженого наказом Міністерства оборони України «Про заміщення в мирний час окремих військових посад у Збройних Силах України цивільними особами» від 29 травня 2017 року №292. Відтак, апелянт вважає, що заміщав вищевказану посаду як цивільна особа, а не як військовослужбовець.

Додає, що належність вказаної посади до військових посад унеможливлює її віднесення до посад державної служби.

На переконання апелянта, даний спір пов`язаний із захистом трудових прав, не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Вважає, що характер спірних правовідносин у цій справі вказує на її належність до судів загальної юрисдикції.

Зазначає, що даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 09 лютого 2021 року у справі №640/6986/19.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надається пільга щодо використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

У спірних правовідносинах відповідач у межах та у порядку, встановленому законом, наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем права на соціальну гарантію пільгу, надану йому в силу особливого статусу, визначеного Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Окрім того, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, з приводу проходження публічної служби (пункт 2 частини першої статті 19 КАС України), а за змістом пункту 17 частини першої статті 4 КАС України, військова служба належить до служби публічної.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», просить зобов`язати відповідача здійснити йому нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій. Така гарантія соціального захисту, як вказана компенсація, є однією з передбачених зазначеним законом пільг для осіб, які проходили військову, тобто публічну службу та набули статус учасника бойових дій.

Тому цей спір є публічно-правовим, і його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі №712/5476/19, провадження №14-62цс20, які також застосовані Верховним Судом у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2020 року в справі №323/2244/20, провадження №61-15667св20.

У зв`язку з наведеним, доводи апелянта про те, що характер спірних правовідносин у даній справі вказує на її належність до юрисдикції загальних судів, є безпідставними і не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання.

Таким чином, суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування названого судового рішення, а тому оскаржувану ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 19 квітня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич