Справа № 464/3711/24
пр.№ 2/464/1271/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі судді Шашуріної Г.О.

секретаря судового засідання Гелеш Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/3711/24 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про припинення трудового договору,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в якій просить визнати припиненими трудові відносини між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади менеджера у ФОП ОСОБА_2 за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 15 травня 2024 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою суду від 28.05.2024 відкрито спрощене позовне провадження у вказаній цивільній справі.

Представник позивача в судовому засіданні присутня не була, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала, клопотань та заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.

У зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством.

Позивач стверджує, що вона з 16 листопада 2021 року працювала на посаді менеджера в ФОП ОСОБА_2 . і 01 травня 2024 року подала заяву про звільнення за власним бажанням. Трудові відносини підтверджує скріншотом з додатку Пенсійного фону, довідкою ОК-7, ОК-5, з яких вбачається нарахування заробітної плати ОСОБА_1 з листопада 2021 року по грудень 2021 року.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України - трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

В силу ст.24-1 КЗпП України у разі укладання трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України.

Розірвання трудового договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, має свої особливості.

Відповідно до п.8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 8 червня 2001 року № 260, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони повідомляють центр зайнятості, який зареєстрував трудовий договір.

Пунктом 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України в третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається в центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення в третьому примірнику. На підставі цього відповідальна особа центру зайнятості знімає трудовий договір з реєстрації, про що робиться запис у книзі реєстрації трудових договорів та запис на трьох примірниках трудового договору про зняття з реєстрації трудового договору.

Таким чином, запис на примірниках трудового договору про його зняття з реєстрації робиться на підставі здійсненого фізичною особою - підприємцем запису про підстави припинення такого договору.

Проте позивачем не надано суду трудового договору з ФОП ОСОБА_2 , не надано ні трудової книжки з відповідними записами ні наказу про прийняття на роботу.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.1 ст. 77 та ч. 2 ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оцінюючи долучені позивачем довідку форми ОК-5, ОК-7 суд зазначає, що страхові внески за позивача в ФОП ОСОБА_2 вносилися лише в листопаді та грудні 2021 році, а в подальшому такі сплачувалися ТзОВ «МЛ «Діла», що само собою заперечує твердження позивача про роботу позивача у відповідача до 01 травня 2024 року.

Крім того, з скріншоту додатку Пенсійного фонду України, долученої позивачем вбачається, що 18.01.2022 року позивачка була прийнята на роботу в ТзОВ «МЛ «Діла».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не довів працевлаштування у відповідача до 01 травня 2024 року, порушення ФОП ОСОБА_2 трудових прав ОСОБА_1 , а тому в позові про припинення трудових відносин між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 з посади менеджера у ФОП ОСОБА_2 за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України з 15 травня 2024 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про припинення трудового договору відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 12 серпня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Г.О.Шашуріна