ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2309/23
провадження № 2/753/664/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря: Лаптєвої Ю.М.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення компенсації майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_2 ), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення компенсації майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в результаті дорожньо-транспортної пригоди,у якому просить стягнути з відповідача на його користь суму відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 90 647,93 грн., витрати за проведення оцінки у розмірі 4 500,00 грн., суму франшизи по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспотних засобів у розмірі 2 600,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що, 27.11.2022 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Басейна, 12 виїхав на регульоване перехрестя з вул. Еспланадна на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , чим порушив п. 8.7.3 Е, 2.3 Б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністравтивного правопорушення, перебаченого ст. 124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 210105575, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 160 000,00 грн. та розмір франшизи 2 600,00 грн. З метою оцінки суми нанесеного збитку у ФОП ОСОБА_5 було замовлено проведення оцінки, відповідно до звіту № 56/88.01.23 про оцінку вартості матеріального збитку від 10.01.2023 вартість матеріального збитку складає 250 647,93 грн.

Враховуючи, що сума страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 160 000,00 грн., при цьому фактичний розмір завданої шкоди є більший від суми, яка підлягає відшкодуванню, позивач просить стягнути з відповідача різницю суми відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та суми матеріального збитку у розмірі 90 647,93 грн.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, я якому представник відповідача заперечує щодо позоаних вимог, вказує, що вимоги позову не підтверджені належними та допустимими доказами, звіт про оцінку вартості матеріального збитку складено з порушеннями методики, просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.03.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив до матеріалів справи, відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Разом з відзивом представник відповідача подав клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Ухвалою суду від 21.03.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача, залучено у якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», відповідно до ст. 53 ЦПК України.

У судовому засіданні 24.05.2023 представник відповідача заявив клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та проводити розгляд у підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 24.05.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, відповідно до ст. 277 ЦПК України.

У судовому засіданні 24.05.2023 представник відповідача заявив клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою суду від 24.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача, призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу.

15.09.2023 до суду надійшли матеріали справи та висновок експерта № СЕ-19/111-23/33022-АВ від 08.09.2023 з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Ухвалою суду від 18.09.2023 провадження по справі відновлено.

Від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів та виклик свідків.

Ухвалою суду від 15.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, частково задоволено клопотання представника позивача, долучено докази до матеріалів справи, в частині виклику свідків - відмовлено.

Ухвалою суду від 15.11.2023 закрито підготовче проваження та призначено справу до судового розгляду по суті.

23.01.2024 від представника позивача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 16.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення до матріалів справи.

У судовому засіданні 16.02.2024 представник відповідача заявив клопотання про долучення письмових пояснень.

Ухвалою суду від 16.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення до матріалів справи.

У судовому засіданні 16.02.2024 представник позивача надав пояснення, в яких позовні вимоги підримав з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити та стягнути судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу з відповідача.

У судовому засіданні 16.02.2024 представник відповідача надав пояснення, в яких зазначив, що сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, відповідача визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді згідно постанови Печерського районного суду м. Києва, вказав, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку доданий позивачем до позовної заяаи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки не вказано, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність, не вказано, що звіт підготовлений для суду, щодо висновку експерта від 08.09.2023 зазначив, що позивач надав докази для експертизи яких немає у матеріалах справи, а отже висновок зроблено з порушеннями, просив відмовити в задоволенні позову, судові витрати залишити за позивачем.

У судовому засіданні 16.02.2024 відповідач підтримав доводи свого адвоката та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що у позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27.11.2022 ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Део Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Києві по вул. Басейна, 12 виїхав на регульоване перехрестя з вул. Еспланадна на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , чим порушив п. 8.7.3 Е, 2.3 Б Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 16.01.2023 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністравтивного правопорушення, перебаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 210105575, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 160 000,00 грн. та розмір франшизи 2 600,00 грн.

На замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проведено оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_6 , з вказаного звіту № 74-D/11/91 від 06.01.2023 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу вбачається, що вартість матеріального збитку позивача складає 157 212,08 грн.

На замовлення позивача проведено оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_5 , з вказаного звіту № 56/88.01.23 від 10.01.2023 вбачається, що вартість матеріального збитку складає 250 647,93 грн.

Позивач звернувся до ФОП ОСОБА_5 з метою визначення вартості матеріального збитку, уклавши договір про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу, на підставі якого проведено оцінку та складений звіт № 56/88.01.23 від 10.01.2023 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 . Ринкова вартість автомобіля марки «HYUNDAI Sonata», д.нз. НОМЕР_2 , становить 379 198,10 грн. Розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля марки «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні становить 250 647,93 грн.

Отже, на підставі вказаного звіту позивач проводить розрахунок: 250 647,93 грн. (фактичний розмір завданої шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, встановлений звітом № 56/88.01.23) - 160 000,00 грн. (розмір страхового відшкодування) = 90 647,93 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У даному випадку позивачем, як потерпілою особою, пред`явлено позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків, як винуватця ДТП, про відшкодування, на його думку, непогашеної частини повної вартості матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки «HYUNDAI Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , розмір якого встановлено звітом № 56/88.01.23 про оцінку вартості матеріального збитку.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Як вбачається з матеріалів справи, на замовлення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» проведено оцінку вартості матеріального збитку ФОП ОСОБА_6 , з вказаного звіту № 74-D/11/91 від 06.01.2023 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу вбачається, що вартість матеріального збитку позивача складає 157 212,08 грн.

Також, матеріали справи не містять відомостей, що позивач пред`являв будь-які зауваження до складеного звіту № 74-D/11/91 від 06.01.2023 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, не спростовував правильність встановлених збитків, які лягали в основу розрахунків страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 24.05.2023 було призначено судову автотоварознавчу експртизу.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-23/33022-АВ від 08.09.2023 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, встановлено вартість матеріального збитку завданого автомобілю «HYUNDAI Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок ДТП складає 203 743,16 грн.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц).

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37 вказаного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в межах страхової суми відшкодовує вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Якщо суми страхового відшкодування є недостатньо для компенсації потерпілій особі завданої шкоди - обов`язок відшкодування частини завданої шкоди, не покритої сумою страхового відшкодування покладається на особу, відповідальну за завдання шкоди.

Відповідно до п. 36.7. ст. 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично не погоджується із визначеним ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» розміром матеріального збитку (сумою страхового відшкодування), оскільки відповідно до звіту ФОП ОСОБА_5 від 10.01.2023 про оцінку вартості матеріального збитку № 56/88.01.23 складеного за замовленням позивача, такий розмір є більшим.

Крім того, наданий позивачем звіт № 56/88.01.23 від 10.01.2023 складений без застосування вартості ремонтно-відповлювальних робіт кузовних складників. У порушення п. 7.14 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 у разі відсутності даних щодо ціни нового КТЗ, неможливості її отримання у спосіб, передбачений у пункті 7.35 цієї Методики, значення цін визначається із співвідношення де: ціна нового КТЗ, що оцінюється, у країні придбання чи провідній країні-експортері;-ціна нового аналогічного КТЗ, підібраного відповідно до вимог підпунктів 7.12.1, 7.12.2 пункту 7.12 цієї Методики, у країні придбання чи провідній країні-експортер; ціна в Україні нового КТЗ, що оцінюється, та аналогічного.

У звіті про оцінку вартості матеріального збитку від 10.01.2023 № 56/88.01.23 при визначенні вартості КТЗ не вірно застосовані дані, не вірно скорегований знос, що зменшило вартість зносу та вплинуло на кінцеві результати оцінки.

При визначенні року виготовлення КТЗ не вірно визначений строк, терміни експлуатацї, не застосовано додаток 7 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 щодо визначення коефіцієнту втрати товарної вартості.

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин (п. 1.3).

Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Суд не бере до уваги висновок експерта № СЕ-19/111-23/33022-АВ від 08.09.2023 Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, як належний та допустимий доказ, оскільки позивачем було надані додаткові матеріали, витребувані за клопотанням експерта, які досліджувалися експертом та не були подані позивачем разом з позовною заявою.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовна вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-траспортної пригоди, тому у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 90 647,93 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п. 36.6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

У даному випадку розмір франшизи, визначений договором страхування, складає 2 600,00 грн., а отже, вказаний розмір франшизи підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено про стягнення з відповідача суму, сплачену ним за складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 10.01.2023 № 56/88.01.23 в розмірі 4 500,00 грн., однак, враховуючи те, що вказаний звіт не прийнятий судом, підстави для стягнення з відповідача вказаних витрат відсутні.

Позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, позивачем подано до суду: копію договору про надання правової допомоги № 003/0105 від 05.01.2023, копію додаткової угоди № 1 до Договору про надання правової допомоги № 003/0105 від 05.01.2023, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю адвоката Гузєєва О.О.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову розподіл підлягає пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: (2600*100)/97747,93=2,66% задоволених позовних вимог від заявлених, а 266,00 грн. складає суму витрат на правничу допомогу з розрахунку (10 000*2,66%)/100.

При цьому, сума судового збору (1 073,60*2,66%)/100=28,56 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення компенсації майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму франшизи у розмірі 2 600,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 28,56 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 266,00 грн.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: