Справа № 522/985/24
Провадження №2/522/3068/24
УХВАЛА

08 березня 2024 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 23.02.2024 визначено детальний перелік недоліків позовної заяви, а також спосіб, порядок і строк їх усунення. В ухвалі також було відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за недоведеністю та зазначено, що позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 2664,00 гривень, на підтвердження чого надати суду оригінал відповідної квитанції (платіжного доручення).

На виконання ухвали суду від 23 лютого 2024 року позивачем надано заяву про усунення недоліків, в якій зокрема зазначив про те, що оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви знаходяться у нього; договір від 03.07.2014 викладений іноземною (російською) мовою, тому що до 03.12.2020 в Одесі російська була регіональною. Зазначив, що не має фінансової можливості нотаріально засвідчити переклад на українську мову. Також на підтвердження свого майнового стану надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 16.02.2024 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2023 року, відповідно до якої відомості про доходи відсутні, а також довідку про реєстрацію місця проживання (перебування) від 12.06.2018 № 512, відповідно до якої місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» м.Одеса, вул. Л.Толстого, 7.

У преамбулі Закону України «Про судовий збір» зазначено, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтею 1 Закону України «Про судовий збір» під судовим збором розуміється збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено категорію (коло) осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. До кола цих осіб позивач ОСОБА_1 не входить.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, у разі, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, а за частиною другою цієї самої статті - зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати за умови підстав, передбачених частиною першою цієї статті.

З аналізу наведених положень випливає, що за загальним правилом за подання заяв, скарг до суду кожен, хто їх подає, має сплатити судовий збір, за винятком платників, які звільнені від сплати на підставі закону, або існують умови, які суд може використати для відтермінування, розстрочення, зменшення чи звільнення від сплати цього платежу.

З розуміння положень статті 8 у системному зв`язку з положеннями статей 1, 2 та 5 Закону України «Про судовий збір» випливає, що суд правоможний застосувати відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати не тільки, коли є умови, випадки чи коло осіб, передбачені частиною першою статті 8 цього Закону, але також зважаючи на характер (правову природу) заявлених позовних вимог, їхню спрямованість та значимість для позивача (скаржника), неможливість захистити порушене право чи захиститися від посягання на певне благо не інакше, ніж тільки через суд, ступінь взаємозалежності захисту заявленого порушеного права чи свобод від матеріальної (фінансової) спроможності реалізувати захист порушеного права шляхом звернення до суду.

За подання позовної заяви позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2664,00 гривень. На нього, як на платника судового збору, не поширюються пільги звільнення від сплати цього платежу.

Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутне матеріальне становище позивача, що відповідно унеможливлює здійснити оплату судових витрат.

Із доданих до заяви відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 16.02.2024 можна визначити, що позивач не отримував доходів.

Проте цих документів не достатньо для висновку визначити й визнати майновий стан позивача таким, щоб звільнити його від сплати судового збору. З цих документів також не можна визначити, що у скаржника немає інших доходів.

Аналогічний висновок зроблено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2023 року у справі № 990/13/23.

Довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) від 12.06.2018 № 512 за адресою КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян», не є тим фактом, що сам по собі та в сукупності з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу може слугувати підставою для звільнення позивача від виконання вимог процесуального закону щодо форми і порядку подання позовної заяви.

Отож, з огляду на ініційований позивачем предмет спору (стягнення з відповідачів заборгованості за договором займу у розмірі 7200 доларів США за курсом НБУ), характер спірних правовідносин, на брак умов для звільнення від сплати судового збору, зокрема й на те, що позивачем не надано суду інших доказів на підтвердження реального майнового стану, зокрема на підтвердження наявності/відсутності рухомого і нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо, який перешкоджає позивачу виконати вимоги законодавства щодо оплати поданої позовної заяви судовим збором, підстави для звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви відсутні.

Отже, недоліки зазначені в ухвалі суду від 23 лютого 2024 року, позивачем усунуті частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В наданий судом строк позивач недоліки, зазначені в ухвалі суду від 23 лютого 2024 року не усунув.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна заява має бути визнана неподаною, та підлягає поверненню, оскільки позивачем не усунуто недоліки в спосіб та строк визначені ухвалою про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І. Ковтун