Справа № 758/2965/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

15 січня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника, стягнення аліментів,

У С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Подільського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач). В обґрунтування позову вказує, що з 2005 року відповідачка, яка є її матір`ю та ОСОБА_4 , який є батьком позивачки проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Зазначає, що на початку 2020 року відповідачка пішла з дому, почала проживати з іншим чоловіком, займається влаштуванням особистого життя. Вказує, що і за час спільного проживання з відповідачкою остання не піклувалась та не утримувала своїх дітей, зловживала спиртними напоями. Крім того, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню позивачки, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не цікавиться її життям. Вважає, що оскільки відповідачка не займається її вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, лікуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з нею, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідачка протягом тривалого часу не з`являється за місцем свого проживання, а тому, питання щодо виховання позивачки вирішуються її старшою сестрою ОСОБА_3 та батьком, без участі і підтримки відповідачки. Зазначає, що повністю знаходиться на утриманні старшої сестри та батька. Вказує, що саме сестра ОСОБА_3 замінила матір позивачу, допомагає їй зі шкільним навчанням, відвідує батьківські збори, цікавиться її успіхами, проводить з нею вільний час.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2023 року справу передано судді Гребенюку В.В.

Ухвалою суду від 20.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, 09.10.2023 року по справі проведено підготовче засідання.

Позивач та її представник подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позов просили задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, як шляхом направлення повістки за останнім відомим місцем реєстрації, так і шляхом публікації на сайті судової влади.

Орган опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі третьої особи.

Третя особа - ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, просила позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення.

За таких обставин, керуючись ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 1 ст. 289 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави та умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 09 лютого 2008 року. В зазначеному свідоцтві батьками записані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_5 (а.с.9).

З позову вбачається, що відповідачка злісно не виконує батьківські обов`язки, ухиляється від виховання дитини, нехтує своїми обов`язками.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України (надалі за текстом - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно Висновку Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-5857 від 07.07.2023, вбачається, що Подільська районна в місті Києві державна адміністрація вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно неповнолітньої стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 42-43).

17 січня 2023 року спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної державної адміністрації обстежено умови проживання неповнолітньої ОСОБА_1 . Встановлено, що дитина проживає разом з батьком, ОСОБА_4 , та сестрами ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , умови для проживання та навчання створені належним чином, матеріально дитину забезпечує сестра ОСОБА_3 та біологічний батько ОСОБА_4 (а.с. 12).

За інформацією закладу освіти - загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Спеціалізована школа № 3 з поглибленим вивченням інформаційних технологій» від 14.02.2023, матір здобувачки освіти ОСОБА_2 не цікавиться життям та навчанням дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником. Тривалий час дитиною опікується, займається вихованням та навчанням батько ОСОБА_4 та рідна сестра ОСОБА_3 (а.с. 13).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, тоді коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Зі змісту статті 150 СК України, вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Верховного Суду України від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд наголошує, що виконання батьківських обов`язків не обмежується лише матеріальним забезпеченням дитини, важливим фактором є спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, виявлення інтересу до її внутрішнього світу, створення умов для отримання нею освіти.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка життям своєї доньки не цікавиться, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї доньки, а тому, суд доходить до висновку, що необхідно ОСОБА_2 позбавити батьківських прав щодо доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування, над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також, судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України (надалі за текстом - ЦК України).

Так, згідно ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 244 СК України, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

З урахуванням того, що мати самоусунулась від виховання дитини, при цьому, неповнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з сестрою ОСОБА_3 і судом не встановлено перешкод для призначення ОСОБА_3 піклувальником дитини, суд доходить до висновку, що слід встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 , призначивши її піклувальником сестру - ОСОБА_3 .

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо сплати аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Частиною 3 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи на те, що відповідач добровільно не надає кошти на утримання доньки, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147,20 грн.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальника, стягнення аліментів - задовольнити;

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Встановити піклування над неповнолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призначивши її піклувальником - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 );

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття;

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Держави судовий збір в розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок);

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Апеляційна скарга позивачем подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Гребенюк