Справа № 522/2346/24
Провадження № 2/522/3401/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Єрганінової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з заявою про визначення підсудності розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у Приморському районному суду міста Одеси, оскільки сторони проживають за межами України - у м. Гамбург Федеративної Республіки Німеччина.

Ухвалою Верховного Суду від 05.02.2024 підсудність справи визначена Приморському районному суду міста Одеси.

Представник позивача у позові просить, стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на її користь в розмірі 20 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з березня 2022 року сторони не проживають однією сім`єю і між ними виник спір щодо утримання дитини. Позивачка зазначає, що вони з відповідачем проживають у місті Гамбург і щомісячний заробіток відповідача становить 1767,82 євро. Враховуючи певний рівень життя дитини, до якого він звик, достатнім та обґрунтованим вважає розмір аліментів у сумі 20 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи свій відзив, представник відповідача посилалася на те, що на утриманні ОСОБА_4 перебувають його батьки, які є пенсіонерами, він сплачує оренду житла у Німеччині та добровільно весь час сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 285 євро.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи викладені у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

10 червня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Приморським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області укладено шлюб.

Після реєстрації шлюбу позивачці було присвоєне післяшлюбне прізвище ОСОБА_6 .

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 10800.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Сторонами не заперечується факт, що з березня 2022 року дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 у м. Гамбурзі.

Також, сторонами не заперечується той факт, що відповідач також проживає у м. Гамбурзі, працевлаштований та отримує щомісячну заробітну плату в розмірі 1767,82 євро.

Сторони визнали, що ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 285 євро.

Згідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

В порядку ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України).

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно.

Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Надаючи оцінку доводам представника відповідача, суд не приймає до уваги посилання на наявність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, виходячи з недоведеності даних доводів та відсутності доказів, які підтверджують неспроможність батьків на самостійне утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зокрема із усталеного життя дитини та розміру аліментів, який визначений самим відповідачем та сплачуються ним добровільно у розмірі 285 євро, що на день розгляду справи в суді становить майже 12000 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з ОСОБА_4 на утримання сина у розмірі 12 000 грн.

На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 24 січня 2024 року до досягнення дитини повноліття.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 12 000 гривень, починаючи з 29 січня 2024 та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення суду складено 17.04.2024.

.

Суддя Р.Д. Абухін

17.04.24