Справа № 450/5439/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/397/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

в листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 .

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2024 року провадження у справі зупинено, надано сторонам строк для примирення тривалістю до 26 червня 2024 року.

Ухвалу суду мотивована тим, що як убачається з матеріалів справи сторони перебувають у любі з 01 березня 2019 року, тому суд вважав, що у сторін є шанс на подальше спільне проживання, можливість збереження повноцінної сім`ї.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши в січні 2024 року апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2024 року, справу направити до суду першої інстанції для її подальшого розгляду по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що надаючи сторонам строк для примирення, місцевий суд не врахував, що сторони у справі не перебувають у подружніх стосунках більше півтора року, проживають окремо, спільних дітей не мають. Позивач в позовній заяві вказував, що примирення і збереження шлюбу неможливе, зазначаючи, що зустрічається з іншою жінкою, з якою проживає в орендованій квартирі. На даний час ця жінка вагітна, апелянт очікує на дитину, та має намір одружитись з цією жінкою до її народження. Тобто, наданий сторонам у справі строк на примирення є формальним, що не узгоджується з нормами СК України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача у справі не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи убачається, що ухвалою суду від 06 листопада 2023 року відкрито провадження в даній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 9).

Ухвала суду про відкриття провадження у справі, разом з копією позовної заяви з доданими до неї документами повернулася на адресу суду без вручення відповідачу з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 12).

Оскаржувану ухвалу постановлено судом першої інстанції 22 січня 2024 року без участі сторін (а.с. 13).

Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, передбачене частиною першою статті 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

У постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя».

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц (провадження № 61-203св23).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на шість місяців (максимальний термін), виходячи лише з дати реєстрації шлюбу, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, а відтак, суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін, що в даній справі не встановлено.

Суд першої інстанції не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, а тому повинен був вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін, однак такі в оскаржуваній ухвалі відсутні.

Зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд першої інстанції не оцінив, наскільки реальною є можливість примирення сторін, і такий висновок судом зроблено без урахуванням висловленої думки обох сторін, адже розгляд справи проводиться у спрощеному провадженні без виклику сторін. Не звернув місцевий суд уваги і на те, що відповідачка не скористалась правом подати відзив на позовну заяву, до суду із заявою про надання строку на примирення також не зверталась.

Також необхідно зазначити, що призначивши розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд не врахував норми процесуального закону, які його регулюють (статті 275-279 ЦПК України), зокрема, про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, відтак, постановляючи оскаржувану ухвалу поза межами строку розгляду справи по суті, місцевий суд формально підійшов до вирішення питання про встановлення сторонам строку для примирення за відсутності обставин, які б підтверджували дієвість цього інституту, а зупинивши провадження у справі, допустив порушення строків її розгляду, протягом розумного часу, що спричинило правову невизначеність у відносинах сторін у справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (стаття 379 ЦПК України).

Оскільки під час вирішення питання про повернення позовної заяви місцевим судом допущено порушення норм процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат, а не судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 січня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич