Справа № 503/1624/23
Провадження № 2/503/195/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 ,про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_3 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на майно належне спадкодавцеві. В свою чергу позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкодавця ОСОБА_3 за заповітом. Однак, в передбачений законом шестимісячний строк позивач не подав заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що до вересня 2023 рокуйому не було відомо про те, що ОСОБА_3 склав на його ім`я заповіт. При цьому, позивач вважає зазначену вище обставину поважною причиною пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим на теперішній час позивач змушений пред`явити відповідний позов, в якому просить суд визначити йому додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.12.2023 року ухвалою суду (а.с.13-14) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, а також витребувано інформацію з Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області.Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу суду відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України.

У встановлений судом строк відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву.

26.01.2024 року ухвалами суду (а.с.51-54) до участі у даній справі було залучено ОСОБА_2 в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчать відомості з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про особисте вручення йому 04.04.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 687 із судовою повісткою. При цьому, 03.01.2024 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22), в якій зазначив про підтримання заявлених ним позовних вимог.

Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення судової повістки до його електронного кабінету, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу від 28.03.2024 року (а.с.77). При цьому, відповідач подав до суду клопотання від 15.12.2023 року № 03-17/4063 (а.с.20) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що визнає в повному обсязі позовні вимоги позивача, а після того також подав до суду клопотання від 10.01.2024 року № 03-17/116 (а.с.32) і від 29.03.2024 року № 03-17/1255 (а.с.78) про розгляд справи за відсутності його представника, в яких відзначав про подання раніше заяви про визнання позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання третя особа був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № 990 про особисте вручення йому 06.04.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 814 із судовою повісткою.

Згідно ч.1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. В свою чергу, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки всі учасники справи в підготовче засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім цього, згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

За життя, а саме 30.04.2013 року, ОСОБА_3 , який проживав за адресою: в с. Стримба Кодимського району Одеської області, склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що буде матиме право за законом, заповів ОСОБА_1 , про що свідчить копія відповідного заповіту (а.с.9), посвідченого посадовою особою Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 13.

Суд звертає увагу на ту обставину, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 14.10.2022 року за № 70321873 (а.с.40 на звороті) у Спадковому реєстрі відсутня інформація за параметрами щодо заповітів/спадкових договорів ОСОБА_3 , 1933 року народження. Відтак державна реєстрація посвідченого заповіту складеного ОСОБА_3 30.04.2013 року (а.с.9), із зазначенням його реєстрації в реєстрі за № 13, фактично не була здійснена. Однак, у відповідності до висновку викладеного в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.11.2021 року у справі № 755/8776/18 (провадження № 61-4841св20), несвоєчасне подання 20 листопада 2017 року (вже після смерті заповідача) посадовою особою органу місцевого самоврядування реєстратор у заяви про реєстрацію заповіту заповідача у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підставою для оспорюваності заповіту. Тому суд вважає заповіт спадкодавця ОСОБА_3 від 30.04.2013 року (а.с.9) дійсним не зважаючи на нездійснення його державної реєстрації у Спадковому реєстрі.

Згідно інформації від 15.12.2023 року, наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області, в тому числі як правонаступником Петрівської сільської ради Кодимського району Одеської області, за № 03-17/4064, заповіт складений ОСОБА_3 30.04.2013 року не скасований та не змінювався.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого Кодимським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 01.03.2022 року (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Однак, в передбачений законом шестимісячний строк, тобто до 28.08.2022 року, позивач ОСОБА_1 не подав заяви про прийняття спадщиниОСОБА_3 .

В свою чергу, згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Водночас із цим абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, в листі пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнавались: тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Висновки суду

щодо належності у справі відповідача:

Згідно другого абзацу пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічного позиції дотримався Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в своїй постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (провадження № 61-3014св19).

14.10.2022 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_3 за законом звернувся син спадкодавця ОСОБА_2 , внаслідок чого 14.10.2022 року була заведена спадкова справа № 252/2022, а інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини в держконтору не звертались, про що свідчать листи-відповіді Кодимської державної нотаріальної контори від 14.07.2023 року № 299/02-14 (а.с.10) та від 27.12.2023 року № 700/02-14 (а.с.10).

Згідно пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції зі змінами внесеними до неї Постанови Кабінету Міністрів України № 209 від 06.03.2022 року, було установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

В свою чергу, до пункту 3 згаданої вище Постанови були внесенні зміни Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року, згідно яких було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Таким чином спадкоємець за законом першої черги син ОСОБА_2 подав нотаріусу заявою про прийняття спадщини свого батька ОСОБА_3 вже після спливу передбаченого законом шестимісячного строку для цього, але в межах строку, передбаченого пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», у редакції зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 24.06.2022 року.

Однак, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 196/143/21 (провадження № 61-10646 св 23) наведено висновок, згідно якого виходить, що «Тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що:

- правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України;

- строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України);

- законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

- пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, провадження № 61-8014св22».

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином спадкоємець за законом першої черги син ОСОБА_2 пропустив передбачений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України) свого батька ОСОБА_3 , а відтак у відповідності до положень ч.1 ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщини.

Водночас відомості наявні у публічному доступі на офіційному веб-сайті судової влади України не містять даних щодо подання ОСОБА_2 позову визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст. 1272 ЦК України).

Тому суд вважає Кодимську міську раду Подільського району Одеської області належним відповідачем у даній справі.

щодо обґрунтованості позову:

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (правовий висновок висловлений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) і від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначає, що йому стало відомо про існування заповіту, складеного ОСОБА_3 на його ім`я лише у вересні 2023 року.

Відповідно ст. 1255 ЦК України, нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту.

Водночас із цим, відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (в редакції чинній на момент відкриття спадщини), нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з вимогами абзацу п`ятого підпункту 2.2 пункту 2 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, однією з підготовчих дій нотаріуса перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна є повідомлення про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно до інформації від 15.12.2023 року, наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області за № 03-17/4064, повідомлення (виклик) спадкоємців після відкриття спадщини ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, у визначений судом строк не здійснювалось.

Аналізуючи надані докази та встановлені судом обставини, суд вважає, що необізнаність позивача ОСОБА_1 про існування заповіту, складеного на його ім`я ОСОБА_3 за свого життя, є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований та підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 1270, 1272 ЦК України, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , до Кодимської міської ради Подільського району Одеської області; місцезнаходження: Одеська область, Подільський район, м. Кодима, пл. Перемоги, 1-1; ідентифікаційний код юридичної особи в , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю шість місяців з моменту набрання даним судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко