Справа № 452/4694/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" квітня 2024 р. м. Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання права власності на транспортний засіб, -
за участю позивача ОСОБА_1 ,
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що він 15.09.2000 року на підставі усного договору купівлі-продажу, умови якого були обговорені та виконані, придбав у ОСОБА_2 трактор червоного кольору, 1993 року випуску, марки Т-25Ф, заводський № 0456, двигун № НОМЕР_1 (далі-трактор). Сума, обумовлена сторонами за трактор, була ним сплачена одразу після передачі трактора 15.09.2000 року в присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, на думку позивача, можуть бути викликані та допитані як свідки при розгляді цього позову з метою підтвердження факту передачі коштів за трактор та добросовісного набуття права власності на трактор.
Відповідач у підтвердження умов усного договору купівлі-продажу трактора також передав позивачу копію квитанції до прибуткового касового ордера та видаткову накладну про купівлю ним трактора на Харківському тракторному заводі. Однак, ці документи позивачем були безповоротно втрачені.
Як пояснив відповідач позивачу, він ніколи не ставив на облік даний трактор, відтак такий ніколи не був офіційно зареєстрований у встановленому законом порядку, йому не було присвоєно номерних знаків, і тому відсутній техпаспорт на трактор. ОСОБА_2 також запевнив позивача, що дрібну сільськогосподарську техніку ставити на облік немає необхідності.
Листом ГУ Держпродспоживслужби в Львівській області від 23.01.2024 року за вих. №-10-15/493 від 23.01.2024 р. позивача було повідомлено, що згідно Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, щодо трактора колісного Т-25Ф, 1993 року випуску, заводський № 0456, двигун № НОМЕР_1 інформація відсутня.
Із початку придбання трактор перебував у несправному стані, тому окремі частини позивач купляв на ринках Львівської області, зробив повністю ремонт трактора. Після ремонту трактора, що був завершений в 2002 році, він відкрито ним користувався у власному господарстві для обробітку належної йому присадибної ділянки, на якій вирощує сільськогосподарську продукцію для власних потреб і для потреб підсобного господарства. Тому, на думку позивача, із огляду на ст. 344 ЦК України володіє трактором також і за правом набувальної давності.
Нещодавно позивача зупинили працівники патрульної поліції і попередили, що використовувати транспортні засоби, в тому числі міні трактори, які не зареєстровані на вулично-дорожній мережі, заборонено. Тому, в телефонному режимі він звернувся до Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області з метою отримання консультації щодо реєстрації трактора. Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області йому було роз`яснено, що відповідно до п.п.1-2 та 9 пункту 4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі-Порядок) для проведення реєстрації заявнику необхідно подати документи, що підтверджують право власності або правомірність використання машини; для машин, які реєструються вперше: сертифікат відповідності затвердженому типу оформлений виробником або його уповноваженим представником на підставі сертифіката затвердження типу, - для машин, на які поширюється дія Технічного регламенту затвердження типу сільськогосподарських та лісогосподарських тракторів, їх причепів і змінних причіпних машин, систем, складових частин та окремих технічних вузлів або сертифікат затвердження типу, виданий на одиничні зразки машин органом з оцінки відповідності, призначеним в установленому порядку на провадження діяльності щодо затвердження типу.
Також позивач зазначає, що в ході нещодавніх перемовин з відповідачем, ОСОБА_2 висловив своє бажання придбати (відкупити в позивача) вже відремонтований трактор за більшою ціною, ніж йому його було первинно продано. Однак, однією з умов продажу ОСОБА_5 назвав наявність у позивача документа, що посвідчує його право власності на даний транспортний засіб. Таким чином, сам відповідач створив умови, через які позивач, як добросовісний набувач трактора, не має документів, які б підтверджували право власності на нього, і тепер ним же заперечується його право власності на даний транспортний засіб.
На думку позивача, відсутність у нього правовстановлюючих документів на трактор зумовлює обставини невизнання його права власності на даний транспортний засіб уповноваженими реєстраційними органами (з огляду на передбачувану законну відмову у реєстрації трактора через неподання документа, що підтверджує право власності на нього). Дана обставина позбавляє позивача і можливості офіційно зареєструвати та відчужити свій трактор у встановленому законом порядку.
Позивач зазначає, що трактор червоного кольору марки Т-25Ф 1993 року випуску знаходиться в повному робочому стані у його господарстві, він вільно і відкрито користується трактором із 2002 року (більше 20 років), претензій щодо цього трактора у інших осіб немає. Через відсутність документів, що посвідчують право власності на трактор, він позбавлений можливості вирішувати питання реєстрації та зняття з обліку, замовлення відповідного висновку спеціаліста з проведення обстеження трактора, його технічного стану, питання купівлі-продажу трактора та інші важливі питання, що суттєво обмежує його право власності на трактор. Враховуючи викладене та подані документи, просить суд визнати за ним право власності на трактор червоного кольору 1993 року випуску, марки Т-25Ф, заводський № 0456, двигун № НОМЕР_2 ВТЗ 2-4. Судові витрати зі сплати судового збору просить залишити за позивачем.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, в обґрунтування посилався на викладені в ньому обставини, позов просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій вказав, що ознайомившись із змістом позовної заяви і доданих до неї документів повідомляє, що проти позову не заперечує, просить здійснювати розгляд даної справи за його відсутності (без участі в судових засіданнях).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головного управління Держпродспоживслужби» у Львівській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, тому справа розглядається у відсутності представника.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , показання свідка ОСОБА_3 , дослідивши подані документи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вимоги статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
У відповідності до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивач ОСОБА_1 пред`являючи позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб зазначив, що 15.09.2000 року на підставі усного договору купівлі-продажу, придбав у відповідача трактор червоного кольору, 1993 року випуску, марки Т-25Ф, заводський № 0456, двигун № НОМЕР_1 . Сума, обумовлена ним та відповідачем за трактор, була ним сплачена одразу після передачі трактора, цього ж дня, у присутності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (жителів села Викоти Самбірського району Львівської області). Відповідач в підтвердження умов усного договору передав позивачу копію квитанції до прибуткового касового ордера та видаткову накладну про купівлю ним трактора на Харківському тракторному заводі. Однак, ці документи, як зазначає позивач, були ним безповоротно втрачені. Також позивач зазначив, що із початку придбання трактор перебував у несправному стані, тому позивач на ринках Львівської області купував різні запчастини та зробив повністю ремонт трактора, який був завершений в 2002 році. Трактором він відкрито користувався у власному господарстві для обробітку належної йому присадибної ділянки.
Про те, що заборонено використовувати транспортні засоби, в тому числі міні трактори, які не зареєстровані на вулично-дорожній мережі, йому стало відомо від працівників поліції, під час здійсненої ними зупинки трактора, за кермом якого він перебував.
Відсутність у позивача правовстановлюючих документів на трактор позбавляє його можливості офіційно зареєструвати та відчужити свій трактор у встановленому законом порядку та зумовлює обставини невизнання його права власності на трактор.
На підтвердження факту перебування трактора в його розпорядженні, позивач покликається на довідку №944/02-09 від 13.11.2023р., видану виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області, в якій вказано, що із даними по господарських книг за домогосподарством будинку АДРЕСА_1 , де головою домогосподарства є ОСОБА_1 , з 01 січня 2009 року по даний час у розділі IV «Сільськогосподарська техніка» в приватній власності домогосподарства обліковується трактор марки Т-25 Ф червоного кольору 1993 року випуску (а.с. 27, 39); а також на показання свідка.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що він був свідком того, як ОСОБА_1 купляв трактор. Він допомагав йому перетягувати цей трактор з одного місця на друге до ОСОБА_1 . Ці події мати місце орієнтовно у 2001-2002 році в середині літа. Трактор був у неробочому стані. Документи ОСОБА_2 казав, що були, однак при ньому він їх не давав ОСОБА_1 . Що з паперами сталось йому не відомо.
Також до позову долучено повідомлення Головного управління Держспоживслужби у Львівській області від 23.01.2024 року, із якого відомо, що згідно Єдиного реєстру для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, інформація щодо трактора колісного Т-25Ф, 1993 року випуску, заводський № 0456, двигун № НОМЕР_1 відсутня (а.с. 52).
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно із вимогами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.
Статтею 328 ЦК України чітко визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено, що усі механічні транспортні засоби підлягають відомчій реєстрації та обліку, порядок яких установлюється: для тракторів, самохідних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів незалежно від форм власності, що підлягають експлуатації на вулично - дорожній мережі загального користування -уповноваженим органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань аграрної політики.
Відповідно до Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 694 від 08.07.09 року, реєстрація тракторів повинна проводитись інспекцією державного технічного нагляду з видачею реєстраційних документів та державних номерних знаків, присвоєння ідентифікаційного номеру з метою забезпечення єдиного обліку транспортних засобів, контролю за відповідністю їх номерів, конструкцій та технічного стану діючим в Україні правилам, нормативам і стандартам.
Відповідно до п.4 Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року №694 (далі - Порядок реєстрації) машина реєструється протягом семи днів на підставі заяви власника або уповноваженої ним особи, яка подається державному інспектору у відповідному районі, у разі, коли документи, що додаються до заяви, подані у повному обсязі. Також передбачено перелік необхідних правовстановлюючих документів.
Згідно «Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України» від 08.07.2009 року № 694 відомо, що цей Порядок визначає процедуру відомчої реєстрації, перереєстрації, тимчасової реєстрації (далі - реєстрація) та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів (далі - машини), здійснення інших заходів, пов`язаних з реєстрацією та веденням обліку машин, та застосовується з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про адміністративну процедуру".
Реєстрація та зняття з обліку машин проводяться територіальними органами Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - територіальні органи Держпродспоживслужби).
До проведення реєстрації, тимчасової реєстрації (крім реєстрації, тимчасової реєстрації нових машин, які не були зареєстровані територіальними органами Держпродспоживслужби), перереєстрації, зняття з обліку (крім зняття з обліку машини у зв`язку з вибракуванням), оформлення акта про присвоєння ідентифікаційного номера машини та видачі власнику машини або іншій особі, яка використовує її на законних підставах (далі - власник), дублікатів реєстраційних документів або номерних знаків спеціалістами з проведення обстеження машини на відповідність її ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації, які пройшли підготовку для провадження такого виду діяльності, проводиться дослідження таких машин.
Реєстрація та зняття з обліку машин здійснюються після отримання власником відповідного висновку спеціаліста з проведення обстеження машини на відповідність ідентифікаційних номерів і супровідних документів на предмет фальсифікації (далі - висновок спеціаліста) за встановленою Мінекономіки формою.
Реєстрація машин здійснюється після перевірки підрозділами територіальних органів Держпродспоживслужби наявності обтяжень машин за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Реєстрація машин, які перебувають у податковій заставі, заставі, під арештом або є предметом іншого обтяження, проводиться виключно за умови надання письмової згоди всіх виявлених обтяжувачів.
Відповідність машини, що переобладнана або самостійно складена, вимогам правил, нормативів і стандартів України щодо технічного стану, конструкції, безпеки дорожнього руху, безпеки праці та охорони навколишнього природного середовища підтверджується висновками суб`єктів господарювання, уповноважених проводити таку перевірку у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
У відповідності до правової позиції Верховного суду по справі №640/7052/16-ц від 15.02.2018р., правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.
Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факту того, що він є кінцевим та основним власником трактора та набув у власність цей транспортний засіб у спосіб, передбачений законом та з визначеною на час придбання процедурою. На підтвердження своїх вимог позивач посилається на довідку №944/02-09 від 13.11.2023р., видану виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області та показання свідка. Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні зокрема показав, що хоча він і був присутній при купівлі ОСОБА_1 трактора, він не бачив документів на трактор, йому їх ніхто не показував. Що сталось з документами йому також не відомо. Довідка №944/02-09 від 13.11.2023р. також не підтверджує документальний супровід набуття у власність трактора саме за позивачем. ОСОБА_1 не довів, що у порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 року №694, звертався із заявою та необхідними документами про реєстрацію трактора та що компетентним органом йому було відмовлено у реєстрації цього транспортного засобу. Також відсутня інформація, чи не перебуває техніка в списку розшукуваних, чи відсутній арешт на неї, чи немає обтяжень. Згідно викладеного в позові відомо, що договір купівлі-продажу був усний, не відома вартість придбаного майна. Також нічим не підтверджено, що попереднім власником трактора був саме ОСОБА_2 і яким чином він придбав цей трактор. Уся інформація подана без документального підтвердження. Відтак у позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області про визнання права власності на транспортний засіб.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_3 .

Третя особа: Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області, юридична адреса м. Львів, вул. Вітовського, 18, поштовий індекс 79011, .

Повне судове рішення буде складено 22.04.2024 року.

Суддя