Справа №: 398/3836/19
провадження №: 2/398/21/24
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді Нероди Л.М.,
за участю секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, про стягнення матеріальної і моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства в якому просить суд стягнути з відповідача компенсацію за нанесену матеріальну шкоду в сумі 4117,73 грн, як зазначено у позові, це кошти , які відповідач отримав від Відділення за не пошите і не видане йому ортопедичне взуття. Також позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію за нанесену йому моральну шкоду в розмірі 970 000 грн.; встановити факт фальшування відповідачем замовлення: внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання ним взуття, підроблення його підпису, дати та ПІБ; постановити окрему ухвалу стосовно порушення відповідачем законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України (Службове підроблення) та надіслати її прокурору або органу досудового розслідування.
Ухвалою від 09.03.2021 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі почеркознавчої експертизи, витребування доказів та залучення до участі у справі НАЗК - відмовлено. Провадження в частині вимог ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про встановлення факту фальшування відповідачем замовлення :внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові - закрито.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він з 11.11.2008 року перебуває на інвалідності, як потерпілий на виробництві внаслідок професійного захворювання органів опори та руху. Згідно висновку МСЕК та інвалідної програми реабілітації від 07.11.2018 року Олександрійське відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області (далі по тексту Відділення) зобов`язане було забезпечити його взуттям на 2018-2019 роки. 08.11.2018 року він звернувся із заявою у Відділення про забезпечення його ортопедичним взуттям, однією парою літнього та однією парою зимового взуття. На підставі існуючих договірних відносин між Полтавським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством та Відділенням, згідно направлення Відділення Фонду від 08.11.2018 року, у нього відповідачем було прийнято замовлення на виготовлення ортопедичного взуття №855 від 20.11.2018 року, встановлено дату отримання виробу - 04.12.2018 року. На 4-й сторінці замовлення на виготовлення взуття №855 відповідачем було підроблено його підпис про те, що 14.12.2018 року, він нібито отримав взуття, претензій не має. Дата та його прізвище також написані не його рукою. На підставі сфальсифікованого замовлення про нібито вже видане йому взуття, Відділенню відповідачем був встановлений рахунок, який було сплачено 21.01.2019 року платіжним дорученням №25 від 18.01.2019 року. Згідно наданої йому довідки № С-З-З від 22.03.2019 року, Відділенням було перераховано відповідачеві за не пошите і не видане йому ортопедичне взуття 4117,73 грн. Вказані кошти , для відновлення його порушеного права, придбання однієї пари зимового взуття і однієї пари літнього взуття, відповідач повинен йому відшкодувати їхню вартість 4117,73 грн., тобто ті кошти, які відповідач отримав за не пошите і не видане йому ортопедичне взуття від Відділення.
Завдання моральної шкоди мотивував тим, що він являється ветераном шахтарської праці, який безперервно відпрацював у буровугільній промисловості 40 років, являється інвалідом 2-ї групи, який в результаті професійного захворювання органів опори та руху втратив 70 % працездатності, а відповідач залишив його без ортопедичного взуття, коли йому кожен крок дається з біллю і призводить до фізичних страждань. Через постійні переживання у нього виникли психо-травматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій, які призвели до глибоких моральних страждань і душевної депресії. Відповідач своєю протиправною поведінкою, підробленням документів і невиконанням своїх договірних обов`язків, позбавив його законних прав на отримання взуття в 2018-2019 роках.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Представник відповідача Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у справі маються відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року по справі №398/350/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду , яке набрало законної сили, встановлено факт отримання позивачем взуття 14.12.2018 року, а також даний факт не заперечував сам позивач, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України, звільняє відповідача від доказування та повторного встановлення даного факту (а.с. 54-60).
Представник відповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у справі маються відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Згідно ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.10.2019 року справу 398/3836/19 (провадження 2/398/2016/19) розподілено судді Орловському В.В.
01 листопада 2019 року суддею Орловським В.В. постановлено ухвалу про передачу справи за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року ухвала від 01 листопада 2019 року скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою від 17 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення матеріальної і моральної шкоди було залишено без руху.
16 січня 2020 року недоліки позовної заяви усунуто.
Відповідно до ухвали від 21 січня 2020 року суддею Орловським В.В. вирішено питання про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання
03 березня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.
Ухвалою від 03 березня 2020 року задоволено заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Орловського В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення матеріальної і моральної шкоди.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2020 року дану справу передано на розгляд судді Бугайченко Т.А.
Ухвалою від 05 березня 2020 року прийнято справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про стягнення матеріальної і моральної шкоди до провадження суддею Бугайченко Т.А.,справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 09.03.2021 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі почеркознавчої експертизи, витребування доказів та залучення до участі у справі НАЗК - відмовлено. Провадження в частині вимог ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про встановлення факту фальшування відповідачем замовлення :внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові - закрито.
Ухвалою від 05 липня 2021 року у справі залучено до участі в якості співвідповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, проведення підготовчого засідання відкладено.
Підготовче засідання не проведено та підготовче провадження не закрито.
На підставі розпорядження №461-р від 13.09.2021 року керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Бєлової А.С., у зв`язку з припиненням повноважень судді Бугайченко Т.А. відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 26 серпня 2021 року №1866/0/15-21 «Про звільнення Бугайченко Т.А. з посади судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за власним бажанням», відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 року справа розподілена судді Нероді Л.М.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду від 10.01.2022року, прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, про стягнення матеріальної і моральної шкоди та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 04.01.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що з 28 жовтня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Олександрійському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області.
Відповідно до довідки МСЕК від 07 листопада 2018 року серії 12 ААА №011855 ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності та рекомендовано, зокрема, літнє та зимове ортопедичне взуття (а.с.4).
Відповідно до відповіді, наданої начальником Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області від 22.03.2019 року, вбачається, що згідно договору №163 від 26.09.2018 року та наданих документів Полтавським казенним експерементальним протезно-ортопедичним підприємством, а саме : Замовлення на виготовлення взуття від 20.11.2018 року №855 та №856, реєстру №283 Ф на видане ортопедичне взуття, відділенню Фонду встановлено рахунок за ортопедичне взуття який було сплачено 21.01.2019 року платіжним дорученням №25 від 18.01.2019 року. Вартість взуття становить: зимове № замовлення о-855-18-965,10 грн.; № замовлення о-855-18-1151,22 грн. літнє; № замовлення о-856-18-1149,56 грн.; № замовлення о-856-18 -851,85 грн.
20 листопада 2018 року Полтавським казенним експериментального протезно-ортопедичним підприємством на підставі направлення відділення Фонду від 08 листопада 2018 року у ОСОБА_1 було прийнято замовлення на виготовлення взуття №855, в якому встановлено дату виготовлення виробу - 04 грудня 2018 року, а термін виготовлення - 20 днів (а.с.6)
26 вересня 2018 року між Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області в особі Олександрійського відділення та Полтавським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством було укладено договір №163 про виготовлення та поставку технічних засобів реабілітації (а.с.8-9).
Як убачається з листа до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства відділенням Фонду від 30 січня 2019 року №176 Олександрійське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області просило терміново інформувати щодо забезпечення ОСОБА_1 зимовим взуттям (а.с.10).
Відповідно до акту від 17 січня 2019 року №1 виготовлене ОСОБА_1 зимове взуття є незручним для останнього і тому воно повертається підприємству, яке його виготовило для переробки (а.с.61-62).
14 лютого 2019 року було складено акт про відсутність особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю, постраждалого внаслідок антитерористичної операції за місцем проживання, яким засвідчено, що при доставці двох пар ортопедичного взуття за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був відсутній за місцем проживання, перебування, зазначеному у заявці на забезпечення технічними засобом реабілітації (а.с.65).
Звернувшись з позовом ОСОБА_1 , зокрема, просив відшкодувати матеріальну шкоду та посилався на те, що для відновлення свого порушеного права, придбання однієї зимового взуття і однієї пари літнього взуття, відповідач повинен відшкодувати їхню вартість 4117,73 грн., вказані кошти відповідач отримав від відділення за не пошите і не видане ортопедичне взуття.
Як убачається з листа до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства відділенням Фонду від 04.07.2019 року Олександрійське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області направило реквізити для повернення коштів, які були перераховані останніми згідно договору № 163 від 26.09.2018 року на суму 4117,73 грн.(а.с.66)
Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду, задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1499 грн. матеріальної шкоди.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаними рішеннями ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкоди, відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року скасовано.

Ухвалою Верховного Суду від 15.07.2019 року, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.03.2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкоди, відмовлено.

ОЦІНКА СУДУ

Судом було встановлено, що з 28 жовтня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Олександрійському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області.

ОСОБА_1 , відповідно до довідки МСЕК від 07 листопада 2018 року встановлено 2 групу інвалідності та рекомендовано, зокрема, літнє та зимове ортопедичне взуття.

Звернувшись з позовом ОСОБА_1 , зокрема, просив відшкодувати матеріальну шкоду та посилався на те, що для відновлення свого порушеного права, придбання однієї зимового взуття і однієї пари літнього взуття, відповідач повинен відшкодувати їхню вартість 4117,73 грн., вказані кошти Полтавське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство отримав від відділення за не пошите і не видане ортопедичне взуття.

Відповідно ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надано до суду достатні докази, що вказують на вчинення вказаних ним в позові дій саме відповідачем Полтавським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством, оскільки відповідно до платіжного доручення №9679 від 29.08.2019 року Полтавське КЕПОП повернув Олександрійському ВД ФСС кошти за виготовлення взуття згідно листа №15.9.03-08-1102 від 04.07.2019 року.

Виходячи з підстав і предмету позову, наявності кількох відповідачів, предметом доказування є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи позивача про те, що конкретні винні дії, вчинені кожним з відповідачів у певний час у відповідному місці та за відповідних обставин потягли порушення його прав. При цьому, позивачем мають бути зазначені конкретні дії відповідачів, а також має бути встановлено, чи порушують такі конкретні дії права позивача, враховуючи індивідуальність вини особи, яка порушила право, та чи є дії кожного з відповідачів винними, а питання про їх відповідальність має вирішуватися з урахуванням встановленого.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 26 червня 2019 року в справі № 303/3567/16-ц (провадження № 61-23390 св 18).

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2021 року у справі залучено до участі в якості співвідповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, за клопотанням позивача.

Разом з тим, позивач підтримував позов до двох відповідачів. Поряд із цим, позивач не навів на факти і обставини, які б конкретно вказували на порушення його прав чи законних інтересів кожним із них.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду, задоволено частково. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 1499 грн. матеріальної шкоди.

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаними рішеннями ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року, рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкоди, відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 березня 2019 року скасовано.

Ухвалою Верховного Суду від 15.07.2019 року, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.03.2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкоди, відмовлено.

Зі змісту постанови Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року вбачається, що у січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про стягнення компенсації за нанесену матеріальну і моральну шкоду. В обґрунтування позову вказав, що він є інвалідом 2 групи як потерпілий на виробництві внаслідок професійного захворювання органів опори та руху. Згідно з висновком МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації від 07 листопада 2018 року відповідач був зобов`язаний забезпечити його у листопаді 2018 року ортопедичним зимовим взуттям на зиму 2018-2019 років на підставі його заяви від 08 листопада 2018 року. На підставі знятих спеціалістом мірок для виготовлення ортопедичного взуття позивач отримав готове зимове взуття в Управлінні праці та соціального захисту населення, проте вони йому не підійшли, в них було незручно ходити, внаслідок чого він почав пред`являти претензії щодо якості пошитого взуття керівнику Олександрійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області. На початку січня 2019 року до нього приїхали представники підприємства-виробника, повторно зняли мірки та забрали пошите взуття.

Також із постанови вбачається , що судом було встановлено, що 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав за місцем проживання ортопедичне взуття за замовленням №855, а 17 січня 2019 року взуття було повернуто у зв`язку з його незручністю на переробку з урахуванням усіх зауважень пацієнта. Вказане рішення суду 07.06.2019 року набрало законної сили.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення у справі почеркознавчої експертизи, витребування доказів та залучення до участі у справі НАЗК - відмовлено. Провадження в частині вимог ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про встановлення факту фальшування відповідачем замовлення: внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові - закрито. Вказана ухвала суду набрала законної сили, учасниками справи вказана ухвала не буда оскаржена.

Зі змісту ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021 року вбачається, за відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, клопотання про призначення експертизи, встановлення даного факту позивачеві необхідно для з`ясування дійсних обставин у кримінальному провадженні.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, доданої позивачем до матеріалів справи встановлено, що за заявою ОСОБА_1 було розпочате кримінальне провадження № 0000270 за фактом підроблення документів. Попередня кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України (Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів). Враховуючи, що факт підроблення офіційних документів є кримінально караним діянням, яке розслідується за нормами КПК України, провадження в частині вимог позивача щодо встановлення факту фальшування відповідачем замовлення : внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові, підлягає закриттю на підставі вимог п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Звернувшись з позовом ОСОБА_1 , зокрема, просив відшкодувати матеріальну шкоду та посилався на те, що для відновлення свого порушеного права, придбання однієї зимового взуття і однієї пари літнього взуття, відповідач повинен відшкодувати їхню вартість 4117,73 грн., вказані кошти Полтавське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство отримав від відділення за не пошите і не видане ортопедичне взуття.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, з врахуванням викладеного позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає до задоволення, оскільки постановою Кропивницького апеляційного суду від 07.06.2019 року, виконані усі дії для виконання замовлення ОСОБА_1 , здійснено відповідний контроль та дотримано вимоги чинного законодавства, і жодним чином не порушено законні права та інтереси позивача.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 49-51 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) зазначено, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі №766/21131/18 (провадження №61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди протиправною поведінкою відповідачами, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст.81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог.

Що стосується встановлення факту фальшування відповідачем замовлення: внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові, суд зазначає, що ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.03.2021 року, провадження в частині вимог ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства про встановлення факту фальшування відповідачем замовлення: внесення до нього завідомо неправдивих відомостей, щодо отримання позивачем взуття, підроблення його підпису, дати та прізвища, ім`я, по-батькові - закрито. Вказана ухвала суду набрала законної сили, учасниками справи вказана ухвала не буда оскаржена.

НОРМИ ПРАВА

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3) збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Із роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», вбачається, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Такі правила отримали назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди та вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода (Ухвала Верховного Суду України від 18 лютого 2004 року).

Частина 2 ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Розділом 4 Положення про забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації потерпілих унаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 25 березня 2008 року №23, зареєстрованого у Міністерстві юстиції 19 червня 2008 року за №45/15236 (далі по тексту Положення), визначено порядок забезпечення потерпілих на виробництві ортопедичним взуттям.

Керуючись пунктом 4.5 Положення позивачу було видано направлення від 08 листопада 2018 року №5 на забезпечення ортопедичним взуттям до підприємства-виробника на підставі його заяви від 08 листопада 2018 року про забезпечення потерпілого ортопедичним взуттям.

Відповідно до п.4.5 Положення робочий орган виконавчої дирекції Фонду за заявою потерпілого і в разі наявності висновку МСЕК, а для первинного протезування - висновку ЛКК закладу охорони здоров`я, видає потерпілому направлення на забезпечення протезними виробами до підприємства - виробника технічних засобів реабілітації не пізніше трьох днів з дати реєстрації заяви потерпілого та всіх необхідних документів у журналі реєстрації. Направлення оформлюється на бланку робочого органу виконавчої дирекції Фонду із зазначенням дати та номера листа. Підприємство приймає від потерпілого (незалежно від реєстрації місця проживання) замовлення та реєструє його. Замовлення затверджується керівником підприємства. Підприємство може приймати замовлення на виготовлення протезних виробів на 1,5-2 місяці раніше закінчення строку їх експлуатації. Підприємство оформляє замовлення (додаток 5) і картку протезування (додаток 6), де зазначаються: тип протезного виробу; антропометричні дані; результати примірки; дата видачі виробу та його вартість. Оформлене замовлення та картка протезування, підписані лікарем та інспектором з обліку замовлень або іншими особами, уповноваженими керівником підприємства, зберігаються протягом установлених законодавством термінів. Замовлення у потерпілих за місцем реєстрації їх проживання або за місцем фактичного проживання приймають спеціалісти медико-технічної бригади підприємства за графіком, погодженим з робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Тип протезного виробу визначає лікар медичного відділу підприємства. Виправлення в замовленні та картці протезування, що стосуються діагнозу, конструкції виробу, розмірів, може зробити лише лікар, який визначив тип протезного виробу. Зміни в замовленні затверджує керівник підприємства.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі N 766/21131/18 (провадження N 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди протиправною поведінкою відповідачами, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст.81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, про стягнення матеріальної і моральної шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16.01.2024року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Полтавське казенне експериментальне протезно-ортопедичне підприємство, місцезнаходження: вул. Монастирська, 10, м. Полтава;

Відповідач Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, м. Кропивницький, вул. Михайлівська, 64.

СУДДЯ: Л.М. НЕРОДА