Справа № 333/3747/24
Провадження № 2-з/333/28/24
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача Акціонерного товариства «Таскомбанк» адвоката Ненахова Олексія Олексійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округуВартанова Олеся Степанівна, про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява про забезпечення позову. В своїй заяві представник АТ «Таскомбанк» просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити органам державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеного нерухомого майна.

В обґрунтування заяви вказано, що позивачем до суду подано позовну заяву про визнання договору дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 12 грудня 2017 року недійсним.

Так, 15.05.2013 року між ПАТ «ТАСКОМБАНК» (правонаступником якого є АТ «ТАСКОМБАНК») та Товариством з обмежено відповідальністю «БУДІНЖИНІРІНГ КОМПАНІ» було укладено Кредитний договір №Т23.08.2011 К 430. Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної кредитної лінії, у розмірі 840 000, 00 доларів США. Строк користування кредитною лінією: з 15 травня 2013 року по 30 вересня 2016 року включно. В забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед AT «ТАСКОМБАНК» за вищевказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 , 15 травня 2013 року було укладено договір поруки №Т 04.03.2008 І 1093.

У зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору та договору поруки у 2015 році ПАТ «ТАСКОМБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

20.08.2015 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/604/15-ц, задоволено позов ПАТ «ТАСКОМБАНК» повністю. Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитом у розмірі 951 242 долари США 13 центів, що по офіційному курсу НБУ станом на 30.03.2015 року становить 22 299 612 гривень. На виконання судового рішення 08.10.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист №333/604/15-ц.

В подальшому виконавчий лист неодноразово звертався стягувачем до виконання. Так, в останнє 26.01.2024 року, приватним виконавцем Коциняном Меружаном Оганесовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73986399 з примусового виконання виконавчого листа №333/604/15-ц, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя від 08.10.2015 року про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі заборгованості за кредитом 951 242,13 доларів США.

19.03.2024 року під час ознайомлення представником АТ «ТАСКОМБАНК» з матеріалами виконавчого провадження ВП №73986399, останньому стало відомо, що приватним виконавцем вчинено ряд дій щодо розшуку майна боржника, а саме: 14.02.2024 року встановлено, що згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 8 від 14.02.2024 року боржник ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 актовий запис № 369, дата складання 15.03.1991 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відомості щодо розірвання шлюбу відсутні.

14.02.2024 року встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 21.04.2011 року було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею: 69,09 кв.м, житлова площа: 34,8 кв.м. (реєстраційний номер майна: 27575861) підстава договір купівлі-продажу, 1473, 13.04.2011 року, ОСОБА_5 , приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу.

Також із матеріалів виконавчого провадження №73986399 вбачається, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12.12.20217 року ОСОБА_1 відчужила квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , уклавши з ОСОБА_2 договір дарування квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.C., реєстраційний номер №5716.

На думку позивача, квартира належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які є відповідачами у справі, та була відчужена з метою уникнення стягнення на вказану квартиру, у зв`язку з чим позивач просить визнати зазначений договір дарування недійсним.

Поряд з цим, представник позивача вважає, що відсутність забезпечення та можливе вчинення реєстраційної дій щодо нерухомого майна унеможливить виконання рішення у разі його задоволення.

Оскільки відповідно до п. 13 ст. 7, ч. 3 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, тобто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання, фіксування останнього за допомогою звукозаписувальних технічних засобів згідно зі ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Заява про забезпечення позову, згідно зі ст. 151 ЦПК України, повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову представника АТ «Таскомбанк» відповідає вимогам, передбаченим у ст. 151 ЦПК України.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрована за ОСОБА_2 відповідача по справі та перебуває в її користуванні.

Аналіз обставин справи свідчить про наявність дійсного спору між учасниками процесу та реальність загрози виникнення унеможливлення виконання рішення суду через відсутність майна.

Враховуючи, що заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Застосовуючи конкретний вид забезпечення позову, суд повинен виходити із дійсного виключення цим забезпечувальним заходом утруднення або неможливість виконання рішення.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог вважаю, що є передбачені законом підстави для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимог заявника про заборону державним реєстраторам вчинювати реєстраційні дії щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 , то слід вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Статтею 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що арешт нерухомого майна підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 9, 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових права прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до повноважень державних виконавців як державних реєстраторів належить державна реєстрація прав (зокрема і прав обтяжень).

З наведеного вбачається, що арешт нерухомого майна як обтяження полягає у внесенні державним виконавцем відомостей до Державного реєстру про арешт нерухомого майна, який полягає у забороні розпоряджатися та користуватися нерухомим майном, тому вимога представника АТ «Таскомбанк» про заборону державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії виключається шляхом задоволення вимоги про накладення арешту.

Згідно зі ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення, передбачених ч.3 ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що забезпечення позову у вказаний спосіб відповідає критеріям співрозмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та відповідають інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника Акціонерного товариства «Таскомбанк» адвоката Ненахова Олексія Олексійовича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округуВартанова Олеся Степанівна, про визнання договору дарування недійсним задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі укладеного 12 грудня 2017 року договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою Олесею Степанівною, зареєстрованому в реєстрі за № 5716.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Копію ухвали направити для виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та сторонам для відома.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 ЦПК України, ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва

Адреса стягувача Акціонерне товариство «Таскомбанк», , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Адреса боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Строк пред`явлення ухвали до виконання 23 квітня 2027 року.

Дата видачі 23 квітня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва

Секретар: А.В. Меркулова