Єдиний унікальний номер 341/2570/23
Номер провадження 2/341/92/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

за участю секретаря Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Галич Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на навчання дитини,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Шевчук-Філімон Н. М., звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,0 гривень щомісячно, яка продовжує навчання, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23 років.

Як підставу позивач зазначила, що зареєструвала шлюб з відповідачем 02.08.2005, який рішенням суду від 28.03.2013 розірвано. В шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач періодично надавав допомогу для задоволення матеріальних потреб дочки, однак останні кілька місяців будь-яка допомога з його боку відсутня. Дочка проживає спільно з нею та перебуває на її утриманні. На цей час дочка ОСОБА_5 продовжує навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка на 2 курсі денної форми навчання факультету прикладної математики та інформатики. Передбачуваний термін навчання до 30.06.2026. Бюджетна форма навчання. Дочка навчається, а отже мають місце витрати на проживання, зокрема оплата за проживання у гуртожитку, купівля навчально-методичних матеріалів, канцелярського приладдя, витрати на харчування тощо. Водночас заробітна плата, яку позивач отримує не дає можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини.

Вважає, що відповідач має можливість та змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 4000,0 гривень.

16.11.2023 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача ОСОБА_2 .

Відповідь до суду надійшла 23.11.2023.

27.11.2023 ухвалою суду провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на 07.03.2024 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданій ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання позивач не з`явилась. На адресу суду представник надіслала заяву щодо розгляду справи за відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позові. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду.

Відповідач у судове засідання не з`явився. З відповіді Більшівцівської селищної ради він зареєстрований по АДРЕСА_2 . Поштове повідомлення повернулось із відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 9/.

Рішенням Галицького районного суду від 28.03.2023 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, залишено відповідачу дошлюбне прізвище " ОСОБА_7 ", визначено місце проживання дочки з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 /а. с. 11/.

Згідно довідці Львівського національного університету імені Івана Франка, № 594 від 24.10.2023, ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу денної бюджетної форми навчання на факультеті прикладної математики та інформатики. Передбачуваний термін закінчення навчання 30.06.2026 /а. с. 12/.

У відповідності до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05..2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зміст ст. 200 Сімейного Кодексу вказує про те, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, повнолітня ОСОБА_4 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно.

Водночас, будь-яких доказів, які б спростовували позовні вимоги та їх обгрунтування, відповідач суду не надав.

У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, працює, де дохід є значно вищим, що свідчить про його платоспроможність, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу доньці, оскільки остання продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, обставин, які б свідчили про відсутність взагалі можливостей надавати таку допомогу, відповідачем не надано, інших утриманців не має.

Згідно вимогам ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім цього, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Щодо понесених витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З наданих доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю, ордером про надання правової допомоги, розрахунковою квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 14.11.2023 про оплату 4000,0 гривень, та актом надання послуг до Договору про надання правничої допомоги № 2023/11-4 за складання позовної заяви та надання консультації з правових питань.

Отже суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі в 4000,0 гривень.

Керуючись ст. ст. 180-184, 199-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 259, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,0 гривень щомісячно, починаючи з 16.11.2023 до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення дочкою 23-річного віку.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його скасування.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА