СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/630/24

пр. № 2-о/759/150/24

16 січня 2024 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Сініцина В.А., заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_1 - адвоката - Косогова Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщені Святошинського районного суду міста Києва, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису. Як на підставу свого звернення до суду посилався на те, що він разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 та сином ОСОБА_2 спільно мешкають в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно з 2017 року ОСОБА_2 щодо свого батька та матері постійно вчиняє психологічне та фізичне насилля. Погрожує заявнику фізичною розправою, демонстративно замахується, імітуючи можливий удар задля психологічного стресу, в останній час - посеред ночі викидає їх з дружиною речі. Такі сварки між заявником та його сином відбувалися, зокрема, 14.12.2022 року, 10.04.2023 року та 12.11.2023 року, що підтверджено відповідними постановами Святошинського районного суду м. Києва щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, ОСОБА_2 неодноразово протягом року вчиняв домашнє насильство щодо своїх батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яке полягає у вчиненні психологічного та фізичного насильства. Зазначені дії мають систематичний характер, тому спільне проживання ОСОБА_2 зі своїми батьками являє загрозу їх психологічному та фізичному здоров`ю.

На підставі викладеного ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою та просить: видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на строк 6 місяців із забороною щодо:

- перебування в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 в житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- наближення на відстань ближче 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати його та у будь-який спосіб спілкуватись з ним;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявник у судовому засіданні у повному обсязі підтримав подану заяву та просив її задовольнити. Також зазначив, що така поведінка його сина ОСОБА_2 відбувається протягом багатьох років. ОСОБА_2 спричиняє йому та його дружині фізичне насильства у зв`язку із незгодою щодо поділу майна. Постійно заважає йому жити, ображає та знущається над ним.

Представник заявника у судовому засіданні також звернула увагу суду на те, що ОСОБА_2 проживає постійно за адресою: АДРЕСА_3 , а заявник проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Зважаючи на ст. 350-5 ЦПК України, враховуючи обмежений строк розгляду справ щодо видачі обмежувального припису, суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Заслухавши доводи заявника, свідка по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

У статті 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до розділу IV глави 13 ЦПК України судом здійснюється розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Зважаючи на ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана, зокрема, особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

У ст. 350-3 ЦПК України визначено, що заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису, а також інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України в заяві про видачу обмежувального припису мають бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Ст. 350-5 ЦПК України передбачає, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно із вимогами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п. 3, 6, 7, 8 та 14 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Враховуючи викладені вище обставини справи, а також зазначені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Як встановлено із матеріалів справи та не оспорювалось у судовому засіданні, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

За п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Приписами частин 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявник має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).

ОСОБА_2 також має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Як вбачається із листа Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.05.2018 року КВ-2018 №17777, згідно з даними реєстрових книг Бюро, кВ. АДРЕСА_4 на праві власності зареєстрована за: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (в рівних частинах) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райрадою народних депутатів м. Києва 23.01.2001 року (а.с. 4).

Тобто, як заявник ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 є власниками кВ. АДРЕСА_4 .

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насилля стосовно ОСОБА_1 суду надано наступні докази.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 25 січня 2023 року у справі №759/18519/22 (провадження №3/759/611/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень 00 копійок (а.с. 5, 7).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року у справі №759/6890/23 (провадження №3/759/3487/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі сорок неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень 00 копійок (а.с. 6, 8).

12.11.2023 року інспектором УПП у м. Києві ДПП видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 , серії АА №029728, зі змісту якого вбачається, що 12.11.2023 року о 23 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство фізичне та психологічне відносно своїх батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме виганяв з квартири, викидав особисті речі, погрожував фізичною розправою, ображав нецензурною лайкою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб до 00 год. 00 хв. 23.11.2023 року (а.с. 11).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року у справі №759/23985/23 (провадження №3/759/9773/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом подій, що мали місце 12.11.2023 року, та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі сорок неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень 00 копійок. Направлено ОСОБА_2 до Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Центру соціальних служб для сім`ї та жінок «Родинний дім» для проходження колекційної програми для кривдників на строк 3 місяці (а.с. 5, 9-10).

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22 грудня 2023 року у справі №759/24465/23 (провадження №3/759/9943/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень 00 копійок у зв`язку із невиконанням термінового заборонного припису серії АА №029728 (а.с. 6, 12).

У судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_11 підтвердила той факт, що під час конфліктів, які спричиняє ОСОБА_2 , її рідний брат ОСОБА_1 приходить до неї для того щоб перечекати агресивну поведінку свого сина.

Суд зауважує, що оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

При вирішенні питання щодо застосування обмежувального припису суд на підставі встановлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 17 листопада 2021 року у справі № 755/937/21.

Проаналізувавши наявні у справі докази, заслухавши заявника, свідка, суд вважає, що заяву слід задовольнити, оскільки ОСОБА_2 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за фактом вчинення домашнього насильства щодо свого батька ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_2 порушив приписи термінового заборонного припису стосовно нього, що також свідчить про наявність ризику продовження у майбутньому вчинення домашнього насильства.

Вказане також підтвердилось показаннями заявника та свідка по справі.

Крім того, суд дійшов висновку, що видача обмежувального припису із заборонами, про які просить заявник, є пропорційним втручанням у права і свободи ОСОБА_2 , враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України суд, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо свого батька ОСОБА_1 .

За таких обставин, є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними, підтверджуються матеріалами справи та показаннями як свідка ОСОБА_11 , так і свідченнями самого заявника.

Ст. 350-8 ЦПК України передбачено, що копії повного рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ст.ст. 263, 265, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису- задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 із забороною щодо:

- перебування в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 в житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- наближення на відстань ближче 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати його та у будь-який спосіб спілкуватись з ним;

- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб

Встановити строк обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу або продовження обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Горбенко