Справа № 548/295/24
Провадження № 2/548/199/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Старокожка В.П.,

за участю секретаря судового засідання- Безносик Д.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорола в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.

Позивач звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, на обґрунтування якого зазначає, що 30.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі первісний кредитор)_та ОСОБА_1 (далі відповідач або позичальник) було укладено кредитний договір № 2760186.

19.07.2023 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 190072023, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2760186.

У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачем, заборгованість останнього на момент подання позову до суду за вказаним договором становить 26581,64 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 5500 грн та заборгованості за відсотками 21081,64 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати.

Крім того, 16.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» (далі первісний кредитор 2)_та ОСОБА_1 (далі відповідач або позичальник) було укладено кредитний договір № 18039-02/2022.

08.12.2022 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 08122022, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 18039-02/2022.

У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачем, заборгованість останнього на момент подання позову до суду становить 11860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 4000,00 грн та заборгованості за відсотками 7860,00 грн. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість в повному обсязі, а також судові витрати.

Ухвалою судді від 12.02.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками отримано 20.02.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, від представника відповідача адвоката Юськової М.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказала про те, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 9500 грн, що складає заборгованості по тілу кредиту № 2760186 в сумі 5500 грн та по тілу кредиту № 18039-02/2022 в сумі 4000 грн.

В іншій частині позовних вимог прохає відмовити з огляду на таке.

Відповідач визнає факт укладення ним і первісними кредиторами обох вищевказаних кредитних договорів відповідно 30.12.2021 та 16.02.2022. Проте, на його думку, заявлена сума заборгованості по відсоткам по обох кредитах не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, зокрема розрахунком заборгованості в цій частині, є надмірно великою та не відповідає принципам розумності та справедливості. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості за вказаними кредитними договорами неможливо встановити ні періоду нарахування заборгованості за відсотками, ні порядку її нарахування, оскільки позивачем вказується сума нарахувань, визначена первісним кредитором без проведених розрахунків. Позивач не надсилав відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості за договором кредитної лінії та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Матеріали справи не містять повідомлень позивача, адресованих відповідачу, про відступлення права вимоги заборгованості по цих договорах. На переконання відповідача, очевидним є те, що розрахунки заборгованостей відповідача, надані позивачем, включають періоди після 30.12.2022 та по другому кредиту після 17.03.2022, тобто виходять за межі строку, протягом якого відповідач мав повернути кошти за кредитами. Розрахунок заборгованості містить періоди, що не входять в строк кредитування. Таким чином, на думку відповідача, позов підлягає лише частковому задоволенню, саме в частині стягнення сум, що складають тіло кредиту відповідно - 5500 грн та 4000 грн, а в частині стягнення заборгованості по сплаті відсотків по цих кредитах слід відмовити.

06.03.2024 до суду позивачем надіслано відзив на позов, в якому представник позивача заперечує проти аргументів відповідача та вказує про те, що відповідач визнав факт укладення вказаних кредитних договорів, ним не заперечується отримання коштів в сумі 5500 грн та 4000 грн за цими договорами. Нарахування відсотків за вищевказаними кредитами відбулося на підставі умов, визначених цими кредитними договорами, які підписані відповідачем і з якими він шляхом їх підписання погодився. Щодо передачі повідомлення боржнику про відступлення права вимоги, то такий обов`язок не був передбачений умовами договорів факторингу, про які йшлося вище. Правомірність укладення таких договорів також ніким не оспорено, підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем до матеріалів позовної заяви.

На підтвердження вищевикладеного представником позивача надіслано до суду копію розрахунку заборгованості по кредитному договору від 16.02.2022, платіжних інструкцій щодо внесення плати за відступлення прав вимоги за вищевказаними договорами факторингу та реєстрів боржників до них.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача адвокат Юськова М.С. наполягала на задоволенні позовних вимог частково з підстав, викладених у відзиві на позов.

16.04.2024 представником позивача надіслано до суду клопотання про долучення доказів, у якому останній прохав долучити до матеріалів справи копію розрахунку заборгованості за кредитом від 30.12.2021 як доказ обґрунтованості позовних вимог в частині заборгованості відповідача перед позивачем.

Заперечень з цього приводу зі сторони відповідача до суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію сторін по справі, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене рішення, яким позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини.

30.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2760186 /а.с. 8-16/.

У цьому договорі передбачено: тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 5500,00 гривень, строк кредиту 360 днів. Дата повернення кредиту 29.01.2022.

Відповідно до п. 1.4. договору стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору.

19.07.2023 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 190072023 /а.с. 17-19/, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2760186, що підтверджується копіями акту прийому-передачі реєстру боржників /а.с. 20/, витягу з реєстру боржників /а.с. 21/.

У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачем, заборгованість останнього станом на 31.12.2023 за вказаним договором становить 26581,64 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 5500 грн та заборгованості за відсотками 21081,64 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2760186 /а.с. 22, 135-140/.

Крім того, 16.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18039-02/2022 /а.с.28-31/. Розмір кредитного ліміту по цьому договору складає 4000 грн. Строк кредиту 30 днів, тобто до 17.03.2022. Стандартна процентна ставка становить 0,50% на добу.

08.12.2022 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 08122022 /а.с. 32-34/, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 18039-02/2022, що підтверджується копіями акту прийому-передачі реєстру боржників /а.с. 35/, витягу з реєстру боржників /а.с. 36/.

У зв`язку із непогашенням отриманого кредиту відповідачем, заборгованість останнього станом на 31.12.2023 за вказаним договором становить 11860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу 4000 грн та заборгованості за відсотками 7860 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 18039-02/2022 /а.с.37, 75-78/.

Відповідно до відзиву на позов /а.с. 60-62/ відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 9500 грн, що складає заборгованість по сплаті тіла кредиту № 2760186 в сумі 5500 грн та тіла кредиту № 18039-02/2022 в сумі 4000 грн.

Судові витрати, понесені позивачем, становлять 3028,00 грн сплаченого судового збору та 1342 грн витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Норми права, застосовані судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч.ч.1,2 ст. 1046 ЦК).

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.ч.1-2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 536 ЦК України, встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).

Мотивована оцінка аргументів сторін.

Судом встановлено, що 30.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2760186, відповідно до умов якого кредитор надав, а відповідач отримав 5500 грн кредитних коштів на строк 360 днів, тобто до 29.01.2022. За користування кредитом відповідачу виключно на період строку, визначеного п. 1.3 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за стандартною процентною ставкою 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Ці обставини доводяться матеріалами справи та визнані відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується відзивом на позов, наданим його представником ОСОБА_2 до суду.

19.07.2023 між первісним кредитором та «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 190072023, відповідно до умов якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2760186 щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 26581,64 грн.

Вказане підтверджується наданими суду матеріалами справи та свідчить про те, що позивач набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 2760186 від 30.12.2021.

Наявність заборгованості відповідача по сплаті тіла кредиту в розмірі 5500 грн підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором та визнається безпосередньо відповідачем, про що вказано у відзиві на позовну заяву.

Згідно вищевказаного розрахунку заборгованості від 31.12.2023 позивач визначає заборгованість відповідача перед ним по вищевказаному кредиту в загальній сумі 26581,64 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5500 грн та заборгованості за відсотками - 21081,64 грн

Суд вважає доведеним факт підписання кредитного договору № 2760186 від 30.12.2021 між первісним кредитором та ОСОБА_1 , оскільки це не оспорюється сторонами.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем доказів отримання коштів за цим кредитним договором відповідачем, оскільки у відзиві, наданому адвокатом Юськовою М.С., мається пряма вказівка на визнання відповідачем факту укладення такого договору із зазаначенням у ньому розміру отриманого кредиту, при цьому відповідач визнає за собою заборгованість 5500 грн, як отриману та неповернуту ним суму кредиту.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача також про те, що відповідач не отримував від позивача повідомлень про відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, як підставу для часткового задоволення позовних вимог, оскільки неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. В свою чергу відповідачем не доведено того, що він сплачував заборгованість за договором позики первісному чи новому кредитору.

Таке твердження суду базується на висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 569/8962/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у передбачені договором строки суму кредиту та відсотки за користування ним позичальнику не сплатив, що не спростовується і безпосередньо відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що права позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 5500 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд виходить з такого.

Відповідно до умов кредитного договору № 2760186 від 30.12.2021 кредитор надав, а відповідач отримав 5500,00 грн кредитних коштів на строк 360 днів, тобто до 29.01.2022. За користування кредитом відповідачу здійснювалося нарахування процентів щоденно за стандартною ставкою 1,99 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

Оскільки строк дії договору обмежується 360 днями, а саме періодом з моменту надання кредиту 30.12.21 по кінцевий його термін 29.01.2022, то згідно умов договору, який ніким не оспорений, суд здійснює власний розрахунок, згідно з яким, відповідач повинен сплатити позивачу відсотки, передбачені цим договором, виходячи із суми позики 5500,00 грн, процентної ставки за кожен день користування ним 1,99%, кількості днів - 360, тобто до сплати підлягає сума 39402,00 грн (5500 грн *1,99% = 109,45 *360 = 39402,00 грн).

Згідно розрахунку заборгованості за цим кредитним договором станом на 19.07.2023, наданого суду позивачем, посвідченого директором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» /а.с. 135-140/ протягом вищевказаного строку його дії відповідачем внесено 29.01.2022, тобто в останній день, 985,05 грн в рахунок сплати процентів за користування вказаним кредитом.

Таким чином, з урахуванням сплати цієї частини заборгованості за відсотками, відповідач повинен сплатити позивачу відсотки, передбачені цим договором, виходячи із такого розрахунку: 39402,00 грн (нараховані проценти за час дії кредитного договору) - 985,05 грн (внесена сума в рахунок заборгованості) = 38416,95 грн.

Щодо суми нарахованих позивачем відсотків за користування вищевказаним кредитом, суд зазначає таке.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У наданому до матеріалів справи позивачем розрахунку заборгованості за цим кредитом вказано період нарахування з 30.12.2021 по 25.12.2022, який містить інформацію про те, що проценти за користування кредитом були нараховані за весь вказаний період, тобто і після закінчення строку дії кредитного договору? який обмежується 360 днями.

Таким чином, суд, здійснюючи власні розрахунки в межах строку дії цього договору, прийшов до переконання, що відповідач повинен сплатити позивачу 38416,95 грн нарахованих відсотків за 360 днів дії договору та зауважує, що в цій частині суд погоджується із доводами сторони відповідача, що саме в межах строку дії договору може нараховуватися заборгованість по сплаті процентів.

Враховуючи, що розмір заборгованості за відсотками, яка підлягає до сплати відповідачем на користь позивача, що самостійно визначена судом, становить 38416,95 грн, тоді як у позовній заяві позивач прохає стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 21081,64 грн, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в цій частині, виходячи з того, що суд позбавлений можливості вийти за межі позовних вимог.

Отже, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 2760186 від 30.12.2021 в розмірі 5500,00 грн тіла кредиту та 21081,64 грн відсотків за користування ним, а всього 26581,64 грн.

Судом встановлено, що 16.02.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 18039-02/2022, відповідно до умов якого кредитор надав, а відповідач отримав 4000 грн кредитних коштів на строк 30 днів, тобто до 17.03.2022. За користування кредитом відповідачу виключно на період строку, визначеного договором, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за стандартною процентною ставкою 0,50 % від суми кредиту за кожний день користування ним. Ці обставини доводяться матеріалами справи та визнані відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується відзивом на позов, наданим його представником ОСОБА_2 до суду.

08.12.2022 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 08122022, за яким до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 18039-02/2022.

Вказане підтверджується наданими суду матеріалами справи та свідчить про те, що позивач набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 18039-02/2022 від 16.02.2022.

Наявність заборгованості відповідача по сплаті тіла кредиту в розмірі 4000 грн підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором та визнається безпосередньо відповідачем, про що вказано у відзиві на позовну заяву.

Згідно вищевказаного розрахунку заборгованості за період з 08.12.2022 по 31.12.2023 позивач визначає заборгованість відповідача перед ним по вищевказаному кредиту в загальній сумі 11860,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн та заборгованості за відсотками - 7860,00 грн.

Суд вважає доведеним факт підписання кредитного договору № 18039-02/2022 від 16.02.2022 між первісним кредитором та ОСОБА_1 , оскільки це не оспорюється сторонами.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем доказів отримання коштів за цим кредитним договором відповідачем та неотримання ним від позивача повідомлень про відступлення права вимоги по кредитних договорах, як підставу для часткового задоволення позовних вимог з підстав, викладених вище.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання за вказаним кредитним договором відповідач належним чином не виконав, у передбачені договором строки суму кредиту та відсотки за користування ним позичальнику не сплатив, що не спростовується і безпосередньо відповідачем.

Таким чином, суд встановив, що права позивача було порушено внаслідок неповернення кредиту відповідачем, а тому позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу по кредиту 4000,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд виходить з такого.

Відповідно до умов кредитного договору № 18039-02/2022 від 16.02.2022 кредитор надав, а відповідач отримав 4000,00 грн кредитних коштів на строк 30 днів, тобто до 17.03.2022. За користування кредитом відповідачу здійснювалося нарахування процентів щоденно за стандартною ставкою 0,50 % від суми кредиту за кожний день користування ним.

Оскільки строк дії договору обмежується 30 днями, а саме періодом з моменту надання кредиту 16.02.2022 по кінцевий його термін 17.03.2022, то згідно умов договору, який ніким не оспорений, відповідач повинен сплатити позивачу відсотки, передбачені цим договором, виходячи із суми позики 4000,00 грн, процентної ставки за кожен день користування ним 0,50%, кількості днів - 30, тобто до сплати підлягає сума 600,00 грн (4000 грн *0,50% = 20 *30 = 600,00 грн).

Згідно розрахунку заборгованості за цим кредитним договором станом на 07.12.2022, наданого суду позивачем /а.с.107-110/ протягом вищевказаного строку його дії проценти за користування кредитом із 16.02.2022 по 24.02.2022 нараховувалися за вищевказаною ставкою 0,5 %, що становило 20 грн за користування ним на добу, а з 24.02.2022 ця сума становила 180 грн до кінця строку дії договору, тобто до 17.03.2022, при чому відсткова ставка, за якою відбулося таке нарахування та причина такого нарахування не вказана.

Таким чином, суд, здійснюючи власні розрахунки в межах строку дії цього договору, виходячи із умов кредитного договору, прийшов до переконання, що відповідач повинен сплатити позивачу 600,00 грн нарахованих відсотків за 30 днів дії договору.

Отже, із відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 8039-02/2022 від 16.02.2022 в розмірі 4000,00 грн тіла кредиту та 600,00 грн відсотків за користування ним, а всього 4600,00 грн.

Таким чином, вцілому, виходячи із проведених підрахунків, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами № 2760186 в сумі 26581,64 грн та № 18039-02/2022 в сумі 4600 грн, а всього 31181,64 грн.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

По справі позивачем сплачено 3028,00 грн судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № 55668 від 16.01.2024. Вказані позивачем судові витрати в сумі 1514 грн, що пов`язані з з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позивачем не доведені, а отже стягненню із відповідачки не підлягають.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 81,11 % сплаченого позивачем судового збору, тобто 2456,01 грн.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 526, 611, 615, 1049, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", представник позивача Грибанов Денис В`ячеславович до ОСОБА_1 , представник відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 2760186 від 30.12.2021 в розмірі 26581 (двадцять шість тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн 64 коп, що становить суму заборгованості по основному боргу 5500,00 грн та суму заборгованості за відсотками 21081,64 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 18039-02/2022 від 16.02.2022 в розмірі 4600 (чотири тисячі шістсот) грн 00 коп, що становить суму заборгованості по основному боргу 4000,00 грн та суму заборгованості за відсотками 600,00 грн.

Всього стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вищевказаними кредитними договорами у загальному розмірі 31181 (тридцять одна тисяча сто вісімдесят одна) грн 64 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2456 (дві тисячі чотириста п`ятдесят шість) грн 01 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», юридична адреса: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ 01032, .

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса: м. Бровари, вул. Лісова, 2, поверх № 4 Київська область 07400, довіреність б/н від 12.12.2022.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю № 3190 від 05.11.2019.

Головуючий