Справа № 342/205/24
Провадження № 2/342/227/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на частину земельної ділянки, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визначення частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 , звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , в якому просять ухвалити судове рішення, яким визнати за ними право власності за кожним на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).

Позовні вимоги мотивовані тим, що що на підставі договору дарування, посвідченого 06.08.1986 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Паньків Д.М., ОСОБА_4 і ОСОБА_5 набули у власність у рівних частинах, по кожна, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 . Згідно довідки Котиківської сільської ради Городенківського району №696 від 09.11.2020 погосподарський номер житлового будинку змінено з АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Котиківської сільської ради №33-7/2015 від 21.07.2017. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.08.2018 року, актовий запис №20. 24.04.2017 ОСОБА_4 склав заповіт, яким розпорядив онуку ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, все те, що буде належати йому на час смерті і на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району та внесений до реєстру за №5. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Згідно постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 06.12.2023 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли два спадкоємці: онук померлого ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я., на підставі якої була заведена спадкова справа №27/2019; син померлого ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття обов`язкової частки у спадщині. Оскільки ОСОБА_1 є єдиним сином ОСОБА_4 , то розмір його обов`язкової частки у спадщині останного становить . До складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 0,1013 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель у споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :01:002:0324. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що вказана земельна ділянка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (спадкоємцю ОСОБА_5 ) на підставі приватної спільної сумісної власності. У зв`язку з цим, приватний нотаріус відмовила позивачам у видачі документів на спадщину на належну ОСОБА_4 земельну ділянку у зв`язку з тим, що земля належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності спільно з ОСОБА_3 без визначення розміру часток. Після смерті ОСОБА_4 , позивачі фактично реалізували свої права спадкоємців за заповітом та за законом, відповідно, подавши до нотаріальої контори заяви про прийняття спадщини. Однак оформити свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не можуть через відсутність визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на неї. Виходячи з наведеного, частки позивачів як спадкоємців ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на на земельну ділянку загальною площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_2 , є рівними та становлять по . Відповідно, кожному з позивачів належить по частці земельної ділянки в порядку спадкування. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

08 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07 березня 2024 р. о 09.00 год.; витребувано від приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області. У разі відсутності спадкової справи, надати відомості про її відсутність.

19 лютого 2024 року позивачі (відповідачі за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду подали заяву про зміну позовних вимог, в якій просили визнати за ними право власності за кожним на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).

Призначене підготовче засідання 07 березня 2024 року було відкладено на 09:45 год. 25 березня 2024 року, за клопотанням позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду на розгляд судді Федів Л.М. передано матеріали справи за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), що подані до суду у строк, передбаченийч.1 ст.193 ЦПК України.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що на підставі договору дарування, посвідченого 06.08.1986 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Паньків Д.М., ОСОБА_4 і ОСОБА_5 набули у власність у рівних частинах, по кожен, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 . 10.11.1995 ОСОБА_3 успадкувала належну ОСОБА_5 половину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_2 , на ствердження чого надала копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Городенківською державною нотаріальною конторою. Державним нотаріусом за нею було зареєстроване право власності на успадковану половину, про що свідчить відмітка на свідоцтві. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слідує, що земельна ділянка площею 0,1013 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель у споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :01:002:0324, розташована по АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (спадкоємцю ОСОБА_5 ) на підставі приватної спільної сумісної власності. Рішенням Котиківської сільської ради від 21.07.2015 №32-7/2015 за заявою ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_2 , об`єкту нерухомого майна житловому будинку в АДРЕСА_2 . Рішенням Котиківської сільської ради від 21.07.2015 №33-7/2015 за заявою ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , об`єкту нерухомого майна житловому будинку в АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що доводиться свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 28.08.2018, актовий запис №20. Згідно постанови приватного нотаріуса Городенківського РНО Стефурак Н.Я. від 06.12.2023 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли два спадкоємці: онук померлого ОСОБА_2 та син померлого ОСОБА_1 . До складу спадкового майна входить і земельна ділянка, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель у споруд (присадибна ділянка), розташована по АДРЕСА_2 , з кадастровим номером :01:002:0324. Однак, приватний нотаріус відмовила відповідачам у видачі документів на спадщину на належну ОСОБА_4 земельну ділянку у зв`язку з тим, що земля належала спадкодавцю на праві спільної сумісної власності спільно з ОСОБА_3 , без визначення розміру часток кожного власника. Реалізовуючи свої спадкові права, відповідачі подали до суду заяву про визнання за ними права власності на частку земельної ділянки за кожним. Володіння, користування та розпорядження майном, що перебуває у спільній сумісній власності, здійснюється за взаємною згодою співвласників. У разі визначення розміру частки та визнання права власності на половину земельної ділянки відповідачів виділу підлягає і частка земельної ділянки позивача за зустрічним позовом. Виходячи з наведеного, частка відповідачів як спадкоємців ОСОБА_4 , та частка ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на на земельну ділянку загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :01:002:0626 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_2 , є рівними, тобто становлять по 1/2. Звернення відповідачів з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності, має своїм наслідком визначення розміру їх часток на земельну ділянку. Відповідно, з метою дотримання і прав та законних інтересів ОСОБА_3 , як другого співвласника землі, її частка теж потребує визначення. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Ухвалою від 21 березня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права власності на частку земельної ділянки (справа №342/430/24) прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину земельної ділянки (справа № 342/205/24), присвоєно об`єднаній справі № 342/205/24.

Призначене підготовче засідання 25 березня 2024 року було відкладено на 09:00 год. 04 квітня 2024 року, за клопотанням позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , для можливості надання додаткових доказів по справі.

Позивачі (відповідачі за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду подали заяву про зміну позовних вимог, в якій просили визнати право власності на 1/8 частку (за ОСОБА_1 ) та 3/8 частки (за ОСОБА_2 ) земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки). Також повідомили, що з уточненими позовними вимогами ОСОБА_3 вони ознайомлені та не заперечують щодо їх задоволення. Судовий розгляд справи просили проводити без їх участі на підставі поданих письмових доказів.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 до суду подала заяву про зміну позовних вимог, в якій просила ухвалити судове рішення, яким визначити, що розмір частки ОСОБА_3 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташовану по АДРЕСА_2 , призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) становить 1/2. Також повідомила, що з уточненими позовними вимогами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 вона ознайомлена та не заперечує щодо їх задоволення. Судовий розгляд справи просила проводити без її участі на підставі поданих письмових доказів.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року прийнято до розгляду заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну позовних вимог. Закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.00 год. 06.05.2024 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області (м. Городенка вул. Героїв Євромайдану, 7, зал судових засідань № 2).

Справу № 342/205/24 (провадження №2/342/227/2024), яка була призначена до розгляду на 09:00 год. 06.05.2024 знято з розгляду у зв`язку з тим, що суддя Городенківського районного суду Івано-Франківської області Федів Л.М. 3 29 квітня 2024 року по 06 травня 2024 перебувала у відпустці.

Учасники справи в судове засідання 20 травня 2024 року не з`явилися.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 в поданій до суду заяві про зміну позовних вимог, просив судовий розгляд справи проводити без його участі на підставі поданих письмових доказів.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 до суду 20 травня 2024 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_3 в поданій до суду заяві про зміну позовних вимог просила судовий розгляд справи проводити без її участі на підставі поданих письмових доказів.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно копії дублікату договору дарування від 06.08.1986, посвідченого державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Паньків Д.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1024, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли від ОСОБА_6 у дар, в рівних долях кожен житловий цегляний будинок з приналежними господарськими приміщеннями, розміром житлової площі 27,8 кв/м, розміщеного на земельній ділянці розміром 600 кв/м, що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Копією свідоцтва про право на спадщину, виданого 10.11.1995 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Паньків Д.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 6/2410 у спадковій справі № 225, стверджується, що ОСОБА_3 , 1979 року народження, що проживає в АДРЕСА_4 , успадкувала після смерті баби ОСОБА_5 частини житлового будинку, позначеного в плані під літерою «А», розміром житлової площі 27,8 кв/м, приміщення 1/1-1, 1-2, «Б» - літня кухня, «В»- сарай, «Д» - вбиральня, №3-криниця, огорожі, замощення, який належав померлій ОСОБА_5 на підставі договору дарування, посвідченого Городенківською ДНК 06.08.1986 року за № 1024. На підставі даного свідоцтва свідоцтва про право на спадщину, житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 , в половині, у Коломийському бюро інвентаризації та записано 27.12.1995 в реєстрі за № 1992.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції станом на дату прийняття рішення) у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

За приписами ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 у справі № 713/1817/16-ц, від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, від 13.06. 2018 у справі № 583/2715/16-ц зазначила, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, зміст якого розкривається, зокрема, у статті 30 ЗК України, який був чинний до 1 січня 2002 року, так і в редакції ст.120 ЗК України чинній на час прийняття спірного рішення та ст.377 ЦК України, особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Рішеннями виконавчого комітету Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області:

-від 21 липня 2015 року № 32-7/2015 присвоєно повуличний номер та об`єкт нерухомого майна (житловий будинок) в АДРЕСА_2 , за заявою ОСОБА_4 ;

-від 21 липня 2015 року № 33-7/2015 присвоєно повуличний номер та об`єкт нерухомого майна (житловий будинок) в АДРЕСА_2 , за заявою ОСОБА_3 .

Копіями: Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 49595494 від 11.12.2015, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 49596572, сформованого 11.12.2015, наданого Реєстраційною службою Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, доводиться, що об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16) - земельна ділянка, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, адреса - АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на праві приватної спільної сумісної власності, розмір частки 1, належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 368851854 від 07.03.2024 слідує, що земельна ділянка, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, адреса - АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на праві приватної спільної сумісної власності, розмір частки 1, належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 86 Земельного кодексу України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

У відповідності до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно п. в, 2 ч. 1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: при прийнятті спадщини на земельну ділянку; за рішенням суду.

Частиною 3 статті 89 Земельного кодексу України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Статтею 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частинами 1 та ч.2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом (ч. 1 ст. 357 ЦПК України).

Відповідно до ст.361 ЦК України розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена.

Отже, судом встановлено, що спірна земельна ділянка, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташована по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на приватній спільній сумісній власності, по 1/2 частці кожному, належала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Крім того, відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 570/997/19, визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень ст. 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово був викладений у постановах Верховного Суду від 22.04.2020 у справі № 601/2592/18, від 22.04.2020 у справі № 127/23809/18, від 27.05.2020 у справі № 361/7518/16-ц, від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Як зазначено у роз`ясненнях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

За життя 24 квітня 2017 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів онуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний заповіт посвідчений секретарем Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за №5. Заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 60594823, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55215581 від 21.02.2019.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 99 років у с. Котиківка Городенківського району Івано-Франківської області, про що 28 серпня 2018 року складено відповідний актовий заспи № 20, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 28.08.2018 виконкомом Котиківської сільської ради Городенківського рай ону Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 ; на день його смерті в господарстві були зареєстровані: онук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невістка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що доводиться копією довідки № 116 від 20.02.2019, виданої виконавчим комітетом Котиківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є внуком ОСОБА_4 , доводиться копіями:

-свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 25.10.1949, з якого слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , відповідний запис за № 10;

-свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого 08.03.1975, з якого вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , запис № 9.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 є ОСОБА_2 (позивач/відповідач за зустрічним позовом).

На виконання ухвали суду, приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я., надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 27/2019 (номер у спадковому реєстрі № 63796393), заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , на підставі заяви спадкоємця за заповітом ОСОБА_2 від 21.02.2019 (подана у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України) про прийнятт спадщини за заповітом. В даній спадковій справі міститься заява ОСОБА_1 , про прийняття спадщини за законом (на обов`язкову частку), яка надійшла до нотаріуса 27.02.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 , перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.

Колегія суддів цивільного суду ВС у справі № 292/389/17 від 25.11.2020 визначила коло спадкоємців за законом першої черги, які враховуються для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині. Частиною 1 ст. 1241 ЦК встановлено, що, зокрема, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №510/350/16-ц зазначено, що право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом.

Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 5.10 розділу II глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок), при визначенні розміру обов`язкової частки нотаріусу слід враховувати, що частиною першою статті 1241 ЦК України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно від змісту заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. При визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині нотаріус враховує всіх спадкоємців за законом, які могли б бути закликані до спадкування, якби порядок спадкування не було змінено заповідачем. Нотаріус пропонує як спадкоємцю за заповітом, так і спадкоємцю, що має право на обов`язкову частку у спадщині, вказати у своїх заявах про прийняття спадщини всіх спадкоємців за законом.

Як доводиться копіями свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 від 12.09.1952 та свідоцтва про одруження серія НОМЕР_5 від 16.10.1971, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , була дочкою ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у віці 77 років у с. Далешове Коломийського району Івано-Франківської області, про що 30.01.2023 складено відповідний актовий запис за № 65, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_6 , виданого 30.01.2023.

Сину ОСОБА_4 ОСОБА_1 , на час смерті батька, тобто на час відкриття спадщини, виповнилося 68 роки і відповідно до ст. 75 СК України, ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він вважається непрацездатною особою та має згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК право на обов`язкову частку у спадщині спадкодавця.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_4 є його син ОСОБА_1 , якй прийняв спадщину після смерті спадкодавця та дочка ОСОБА_12 , яка не прийняла спадщину після смерті спадкодавця.

Прийняття спадщини спадкоємцем, є обов`язковою умовою здійснення права на спадщину як за законом і за заповітом, так і права на обов`язкову частку у спадщині.До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 червня 2020 року по справі № 556/734/13-ц.

До складу спадщини ОСОБА_4 входить 1/2 частка земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Судом встановлено, що:

-обов`язкова частка ОСОБА_1 у спадщині спадкодавця ОСОБА_4 , а сааме 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить 1/8 (1/2 (половина) від 1/4 (частка, яка належала б кожному із законом спадкоємців у разі спадкування за законом) частки даної земельної ділянки;

-спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 успадкував після смерті діда ОСОБА_4 3/8 (4/8 (1/2) 1/8) частки земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

При зверненні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на частку земельної ділянки, площею 0,1013 га, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що в поданих спадкоємцями документах частка померлого у спільній сумісній власності на земельну ділянку конкретно не визначена, що доводиться копією постанови про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину від 06.12.2023.

Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачами в позовній та зустрічній позовних заявах в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, у зв`язку з чим, позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягають повному задоволенню.

При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області.

На підставі ст.ст. 86,87,89 Земельного Кодексу України, ст.ст. 316, 317, 328, 355-357, 361, 368-370, 372, 392, 1216, 1225, 1226, 1241, 1233 ЦК України, керуючись ст.ст. 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати заОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , право власності на 1/8 частку земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати заОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 3/8 частки земельної ділянки, площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1013 га, кадастровий номер :01:002:0324, розташованої по АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить 1/2 (одну другу).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом)ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Зареєстроване місце проживання позивача (відповідача за зустрічним позовом)ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Місце проживання відповідача (позивача за зустрічним позовом)ОСОБА_3 - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Повне судове рішення складено 29.05.2024.

Суддя: Федів Л. М.