Справа № 134/200/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 квітня 2024 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

представника позивачки - адвоката Лукавського І.А.

представника відповідача - адвоката Панасюка В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

29 січня 2024 року адвокат Лукавський І.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Крижопільської селищної ради, у якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок садибного типу № НОМЕР_1 , загальною площею 83,7 кв. м, житловою площею 48,9 кв. м, до складу якого входять: житловий будинок - «А», прибудова нежитлова - «а», ганок - «а1», навіс - «а2» літня кухня - «Б», погріб - «Б/п», сарай - «б», навіс - «б1», гараж - «В», господарська будівля - «в», веранда - «в1», навіс - «в2», сарай - «в3», навіс - «в4», господарська будівля - «Г», сарай - «г», навіс - «Д», сарай - «Е», навіс - «Є», убиральня - «У», огорожа - «1-3», по АДРЕСА_1 , який належав її батькам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Могилів-Подільський Вінницької області помер батько позивачки - ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зеленянка Тульчинського району Вінницької області померла її мати - ОСОБА_3 .

Після смерті батьків відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних погосподарської книги, станом на 05 серпня 1992 року вказаний житловий будинок відносився до категорії робітничих дворів, до складу двору входили позивачка та її батьки.

У зв`язку з тим, що право власності на спірне будинковолодіння за спадкодавцями не було зареєстровано, правовстановлюючі документи відсутні, позивачка не може оформити спадкові права на вищезазначене майно. Інші спадкоємці відсутні.

З цих підстав позивачка змушена звернутися до суду з даною заявою за захистом своїх спадкових прав.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 30 січня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами Крижопільського районного суду від 19 лютого 2024 року та 11 березня 2024 року підготовче засідання у справі було відкладено в зв`язку з витребуванням доказів.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 27 березня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Лукавський І.А. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Представник відповідача - Крижопільської селищної ради - адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні справи поклався на розсуд суду.

Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Могилів-Подільський Могилів-Подільського району Вінницької області помер батько позивачки - ОСОБА_2 . На день смерті він проживав один в с. Бабчинці Могилів-Подільського району Вінницької області.

28 квітня 2022 року за заявою позивачки ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом Чернівецькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 49/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області померла матір позивачки - ОСОБА_3 . На день смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

26 жовтня 2023 року за заявою позивачки ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. заведено спадкову справу № 223/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 11 січня 2022 року, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 20 січня 2023 року, копією свідоцтва про народження позивачки ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 від 26 квітня 1978 року, довідкою про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 на день її смерті, виданою Красносільським старостинським округом Крижопільської селищної ради від 06.11.2023 року № 282, а також матеріалами спадкових справ № 49/2022 від 28.04.2022 року та № 223/2023 від 26.10.2023 року, заведених після смерті відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки-виписки із погосподарської книги, виданої Красносільським старостинським округом Крижопільської селищної ради від 28.08.2023 року № 224, згідно із записами погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 , житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 5 серпня 1992 року відносився до категорії робітничих дворів, склад двору був наступним: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки-виписки із погосподарської книги, виданої Красносільським старостинським округом Крижопільської селищної ради від 06.11.2023 року № 283, відповідно до запису погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 3 січня 1992 року вибув з АДРЕСА_1 .

Батьки позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 1974 року по 30 березня 1994 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 3 від 28 листопада 2023 року.

Відповідно до довідки КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 217 від 29.09.2023 року, станом на 31 грудня 2012 року згідно архівних даних право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення позивачки ОСОБА_1 КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 06 жовтня 2023 року за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку 83,7 кв. м, житлова площа 48,9 кв. м, до складу входять: житловий будинок - «А», прибудова нежитлова - «а», ганок - «а1», навіс - «а2» літня кухня - «Б», погріб - «Б/п», сарай - «б», навіс - «б1», гараж - «В», господарська будівля - «в», веранда - «в1», навіс - «в2», сарай - «в3», навіс - «в4», господарська будівля - «Г», сарай - «г», навіс - «Д», сарай - «Е», навіс - «Є», убиральня - «У», огорожа - «1-3».

Приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки ОСОБА_1 повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 після смерті її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно (довідка від 03.11.2023 року № 165/01-16).

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно суду належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», право власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, були Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 04.11.2021 року в справі № 452/888/19 (номер провадження 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 та № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим».

Оскільки спірний житловий будинок відносився до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи те, що житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 батьки позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя набули у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку, що за позивачкою в порядку спадкування за законом належить визнати право власності на вказане нерухоме майно.

За таких обставин, враховуючи, що наявні достатні правові підстави для визнання права власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку садибного типу за позивачкою, беручи до уваги, що іншого способу для захисту спадкових прав позивачка не має, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки вони законні, обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на цілий житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 .

Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на цілий житловий будинок садибного типу № 25 (загальна площа 83,7 кв. м, житлова площа 48,9 кв. м, до складу якого входять: житловий будинок - «А», прибудова нежитлова - «а», ганок - «а1», навіс - «а2» літня кухня - «Б», погріб - «Б/п», сарай - «б», навіс - «б1», гараж - «В», господарська будівля - «в», веранда - «в1», навіс - «в2», сарай - «в3», навіс - «в4», господарська будівля - «Г», сарай - «г», навіс - «Д», сарай - «Е», навіс - «Є», убиральня - «У», огорожа - «1-3») по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач: Крижопільська селищна рада, місцезнаходження: вул. Героїв України, 59 смт. Крижопіль Тульчинського району Вінницької області, .

Повний текст рішення складено 15 квітня 2024 року.

Суддя