ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2365/24 Справа № 214/3012/23 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/3012/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Агєєва О.В.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року, яке ухвалено судом у складі судді Ткаченка А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 грудня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (надалі ТОВ «Спектрум Ессетс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про витребування майна з чужого володіння.

Позовна заява мотивована тим, що 09 листопада 2021 року позивач отримав інформацію щодо реєстрації права власності на належну йому на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2008 квартиру АДРЕСА_1 , за відповідачем.

Державну реєстрацію переходу права власності до відповідача було здійснено 22.10.2021 приватним нотаріусом, на підставі заяви за іпотечним договором № 1525 від 05.06.2008. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнято приватним нотаріусом 26.10.2021.

Вважає, що зазначене рішення прийнято з істотними порушеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відтак майно знаходиться незаконно у володінні ТОВ «Спектрум ЕССЕТС» та підлягає витребуванню на його користь.

Так, письмової вимоги про усунення порушень умов договору, відповідач на його адресу не надсилав, а отже і повідомлення, як і документ про оплату послуг пересилання поштового відправлення, ТОВ «Спектрум Ессетс» разом з іншими документами не надав. Тобто, вимоги щодо надання документу, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано.

Крім того, на порушення вимог частини 5 статті 31 Закону України «Про іпотеку» та статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав а професійну оціночну діяльність в Україні», відсутні відомості про виконання оцінювачем вказаних вимог та проведення ознайомлення з об`єктом оцінки задля встановлення його дійсного стану, проценту зносу, технічних характеристик та умов, що наявні на об`єкті оцінки в дійсності.

З наданих ТОВ «Спектрум Ессетс» доказів вбачається, що ним не було надано державному реєстратору звіту суб`єкта оціночної діяльності про вартість предмету іпотеки, що свідчить про недотримання вимог п. 57 Порядку № 1127 при вчиненні спірної реєстраційної дії.

Посилаючись на викладене, на підставі статей 387, 388 ЦК України, просив суд витребувати на свою користь з відповідача належне йому нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,60 кв.м.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 про витребування майна з чужого володіння.

Витребувано з володіння ТОВ «Спектрум Ессетс» на користь ОСОБА_1 належне йому нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 121,6 кв.м.

Стягнуто з ТОВ «Спектрум Ессетс» на користь ОСОБА_1 у рахунок витрат по сплаті судового збору 1 073 гривні 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Спектрум Ессетс» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вчинення реєстраціної дії не ставиться в залежність від наявності оцінки, а тому лише її відсутність не може бути єдиною підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій, про що зазначено в ухвалі Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі 201/15228/17.

Зазначає, що, на виконання ухвали суду першої інстанції, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Римською Анастасією Вікторівною повідомлено, що для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , ТОВ «Спектрум Ессетс» було подано всі необхідні документи, передбачені п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким не передбачено подання Звіту суб`єкта оціночної діяльності про незалежну оцінку ринкової вартості об`єкта нерухомого майна. Зазначено про неможливість виконання ухвали суду щодо надання відомостей та документів, на підставі яких вчинено запис про реєстрацію права власності на указану квартиру, адже по завершенню реєстраційних дій доступ до документів реєстраційної справи забезпечується посадовими особами відповідного суб`єкта, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, в даному випадку Відділом реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

З наведенного суд першої інстанції дійшов висновку, що при проведенні державної реєстарції права власності за відповідачем на спірну квартиру, ТОВ «Спектрум Ессетс» не надавав повний пакет документів, а саме відомостей щодо вартості предмета іпотеки.

Відповідач ТОВ «Спектрум Ессетс» не згоден з таким висновком суду, вважає його безпідставним та таким, що суперечить змісту наведенного листа. Посилаючись на те, що ухвала суду від 06 жовтня 2023 року щодо витребування доказів фактично не була виконана та докази суду не надані, відповідач просить суд апеляційної інстанції витребувати з Відділу реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради копію реєстраційної справи про перехід права власності за відповідачем, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,60 кв.м.

Зазначає, що, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Отже, чиним законодавством передбачене право оспорити в суді державну реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем, набутого в позасудовому порядку.

Відповідачем, як іпотекодержателем, було надано державному реєстратору весь пакет документів, визначений пунктом 61 Порядку № 1127, в редакції чинній на момент проведення державної реєстрації прав власності, а посилання суду першої інстанції на судову практику у справах, які були розглянуті судами до зміни цього Порядку, є помилковим.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що у даній справі позивач обгрунтовує свої позовні вимоги твердженнями, які є аналогічними тим, які досліджувалися при розгляді цивільної справи №214/9484/21.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також, просить відмовити ТОВ «Спектрум Ессетс» у витребуванні доказів, посилаючись на ту обставину, що відповідач не звертався з аналогічним клопотанням до суду першої інстанції, а задоволення такого клопотання спонукає суд апеляційної інстанції повторно розглянути позовні вимоги по суті, із врахуванням витребуваних доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ТОВ «Спектрум Ессетс» - Васюту К.С., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що, згідно договору купівлі-продажу квартири від 05 червня 2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами» - Адміністратор пенсійний фондів «Укрсоц-Капітал», як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, посвідченого державним нотаріусом приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І., ОСОБА_1 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9-10, 11 копія договору, витягу).

За умовами договору іпотеки № 1525, укладеного 05 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Себ Банк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, останній зобов`язувався перед Іпотекодержателем повернути наданий йому кредит до 05.06.2028, у розмірі 80 000,00 доларів США, сплатити відсотки за його використання та комісію згідно з умовами кредитного договору, а також сплатити неустойку (штраф, пеню) за прострочення повернення кредиту тощо та сплатити відсотки, що передбачені кредитним договором № 1525 від 05 червня 2008 року. В забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавець передав в іпотеку з найвищим пріоритетом належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12-15 копія договору).

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року у справі № 214/9484/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про визнання запису про державну реєстрацію протиправним та скасування держаної реєстрації права власності, установлено, що 25.09.2020 між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником АБ «Анжіо», ВАТ «АКБ «Арестиж», ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк», АБ « Факторіал-Банк», ВАТ «СЕБ Банк» та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором №1525 від 05.06.2008 та усіма забезпечувальними договорами, зокрема, за договором іпотеки №1525, посвідченого 05.06.2008 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Літвіновою І.І.

Цим же рішенням установлено, що 05.04.2021 за вих. № 05/04/21-14 ТОВ «Спектрум Ессетс» направило на адресу позивача ОСОБА_1 вимогу про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки до позивача, було повернуто у зв`язку з письмовою відмовою одержувача.

18.05.2021 за вих. № 18/05/21-10 ТОВ «Спектрум Ессетс» направило на адресу позивача вимогу про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки до позивача, було повернуто за закінченням терміну зберігання.

Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 26 жовтня 2021 року, державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Римською А.В. на підставі договору іпотеки реєстровий № 1525, виданий 05 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І. та договору про відступлення прав вимоги № GL3N218881 від 25 вересня 2020 року, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) та зареєстровано право власності за ТОВ «Спектрум Ессетс» 1/1 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У справі № 214/9484/21 суд дійшов висновку про дотримання кредитодавцем/іпотекодержателем порядку повідомлення іпотекодавця про наслідки, передбачені статтею 38 Закону України «Про іпотеку», в тому числі - про укладення договору купівлі-продажу на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, а відтак твердження позивача про неповідомлення його про наявність підстав для застосування позасудових шляхів задоволення вимог іпотекодержателя, а також про порушення переважного права на придбання предмету іпотеки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому відмовив у задоволенні вимог по суті.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 квітня 2023 року у справі № 214/9484/21 рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2023 року змінено у частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме обрання позивачем неефективного (неналежного) способу захисту прав (а.с. 72-75 копія постанови).

Звертаючись до суду з позовом про витребування на свою користь з відповідача ТОВ «Спектрум Ессетс» належне йому нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,60 кв.м., позивач ОСОБА_1 посилався на статті 387, 388 ЦК України та на порушення відповідачем вимог підпункту 3 пункту 61 Порядку неподання державному реєстратору відомостей. про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при вчиненні проведення державної реєстрації права власності за відповідачем на спірну квартиру, відповідач ТОВ «Спектрум Ессетс» не надав повний пакет належним чином оформлених документів, а саме відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, оформлені звітом суб`єкта оціночної діяльності а отже у державного реєстратора були законні підстави для відмови в проведенні реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна, тому рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на предмет іпотеки прийнято з порушенням вимог пункту 61 Порядку № 1127.

При цьому, суд першої інстанції врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 306/2053/16-ц, предметом позову в якій є вимоги про скасування реєстрації речового права (права власності) на іпотечне майно, де викладено висновок про те, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна, а непроведення такої оцінки на момент переходу права власності є порушенням процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Разом з тим, суд виходив з того, що, відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (див., зокрема, пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Спектрум Ессетс» в якому просив суд витребувати належне йому нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 121,60 кв.м.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)).

Позивач ОСОБА_1 посилаючись, у тому числі, на статтю 387 ЦК України, просив суд витребувати у ТОВ «Спектрум Ессетс» спірну квартиру.

ОСОБА_1 посилався на порушення ТОВ «Спектрум Ессетс» процедури звернення стягнення на предмет іпотеки - спірну квартиру, та порушення державним реєстратором порядку проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Колегія суддів враховує, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у визначених у законі випадках (частина перша статті 388 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що за загальним правилом, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Близькі за змістом висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19, пункт 80), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) та багатьох інших.

Отже, у тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Подібні висновки викладені також і в інших постановах, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) та у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 462/5804/16-ц (провадження № 61-39342св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 263/16124/17 (провадження № 61-5121св19), від 08 липня 2020 року у справі № 462/5536/16-ц (провадження № 61-34501св18), від 01 грудня 2021 року у справі № 463/2340/17 (провадження № 61-16441св20).

Разом із цим, вищевказані справи та справа, яка переглядається, не є подібними, у цих справах різні фактичні обставини та правозастосування.

Правові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Спектрум Ессетс» виникли на підставі кредитного договору, який забезпеченого іпотекою на підставі договору іпотеки № 1525, укладеного 05 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «СЕБ Банк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем.

25.09.2020 між ПАТ «Фідобанк», яке є правонаступником АБ «Анжіо», ВАТ «АКБ «Арестиж», ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте Банк», АБ « Факторіал-Банк», ВАТ «СЕБ Банк», та ТОВ «Спектрум Ессетс» було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № GL3N218881, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1525 від 05.06.2008 та усіма забезпечувальними договорами, зокрема, за договором іпотеки №1525, посвідченого 05.06.2008 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Літвіновою І.І.

Тобто, у спірних правовідносинах нерухоме майно, яке було предметом іпотеки, не вибуло до третіх осіб, які не мають договірних відносин з ОСОБА_1 , а залишилося у власності іпотекодержателя ТОВ «Спектрум Ессетс», який на підставі договору іпотеки зареєстрував за собою право власності на предмет іпотеки.

У постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21) Велика Палата Верховного Суду зробила висновки щодо правомірного та ефективного способу захисту при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо таке майно надалі не було відчужено третій особі.

Зокрема, у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду вказано, що якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

У справі, що переглядається, правовідносини не передбачають використання такого інструменту захисту права, як витребування майна з чужого незаконного володіння (відсутнім є продаж чи переоформлення предмету іпотеки на третіх осіб).

Згідно актуальної судової практики ефективним способом захисту права є скасування рішення державного реєстратора, втрата права власності та відновлення права власності, виходячи з того, що право власності на предмет іпотеки виникло в рамках застосування умов іпотечного договору та статті 37 Закону України «Про іпотеку».

У спірних правовідносинах, що виникли, витребування майна з чужого незаконного володіння є неефективним способом захисту права, що є окремою підставою для відмови в позові.

Аналогічні правові висновки викладено й у постановах Верховного суду від 17 січня 2024 року у справі №756/6820/20 та від 24 січня 2024 року у справі №522/18864/19.

За такої підстави відмови в позові, оцінка іншим доводам заявлених вимог та запереченням на них не надається для уникнення можливої преюдиційності.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.2 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів стягує з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 610,40 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2023 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про витребування майна з чужого володіння- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» судові витрати, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 (сорок) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: