Справа № 2-1289/2008
Провадження № 4-с/541/1/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Городівського О.А.,

секретаря судового засідання Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з банківського рахунку,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив зняти арешт з банківського рахунку, що відкритий в АТ КБ «Приват Банк» IBAN НОМЕР_1 , який призначений для виплати заробітної плати на його ім`я.

У скарзі посилався на те, що 05.12.2008 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №10552227 на підставі виконавчого листа №2-1289 від 03.12.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з 13.10.2008 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 розміру всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму.

16.11.2021 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_5 було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №10552227, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 .

Вказував, що в результаті цього було арештовано його рахунок, що відкритий АТ КБ «Приват Банк» IBAN НОМЕР_1 , що призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

Наразі він проходить військову службу і заробітні виплати він отримує безпосередньо на банківський рахунок в АТ КБ «Приват Банк» так як його цільове використання призначене саме для зарахування заробітної плати.

У скарзі ОСОБА_1 акцентував увагу на тому, що державний виконавець виніс дану постанову, не пересвідчившись, чи є даний рахунок зі спеціальним режимом користування, а отже, фактично позбавив його можливості отримувати заробітну плату.

28.12.2023 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подано до суду пояснення на скаргу ОСОБА_1 , в якому він просив відмовити у задоволенні скарги. У поясненні зазначено, що на виконанні відділу перебуває виконавче провадження № 10552227 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1289 виданого 03.12.2008 Миргородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 13.10.2008 і до повноліття дитини. 05.12.2008 державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 16.11.2021 державним виконавцем, у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт коштів на рахунках боржника у межах сум заборгованості по сплаті аліментів та штрафу за несплату аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, що на загальну на суму 199719,17 грн. В постанові про арешт коштів боржника зазначено: накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

За наявними матеріалів виконавчого провадження, боржник ОСОБА_1 не надав до відділу жодних документи на підтвердження того, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на такому рахунку, заборонено законом. Крім того, на момент звернення боржника ОСОБА_1 зі скаргою, інформації від АТ КБ «Приватбанк» щодо статусу коштів і рахунку, відкритого на ім`я боржника, до державного виконавця не надходило.

В постанові державного виконавця про накладення арешту на кошти боржника, зазначено, що державний виконавець визначив банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

На АТ КБ «Приватбанк» нормами статті 52 Закону покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, але банк постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника виконав. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

На підставі викладеного, Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вважає, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) стали його власністю та набули статусу вкладу.

Додатково вказував, що на момент звернення боржника ОСОБА_1 зі скаргою заборгованість по сплаті аліментів не погашена. 13.07.2023 боржником було подано заяву про визначення рахунку НОМЕР_2 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» видатковим. 18.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, яку було направлено до АТ КБ «Приватбанк» та прийнято ним до виконання. Тобто боржник має право кожного місяця використовувати кошти в розмірі двох мінімальних заробітних плат на свій розсуд.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити вимоги скарги та скасувати арешт коштів, оскільки він не може вільно розпоряджатися своєю заробітною платою. Вказував, що з його заробітної плати відраховується борг по аліментах в розмірі 50% до погашення заборгованості, однак двох мінімальних заробітних плат йому недостатньо для задоволення своїх життєвих потреб.

Представник Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду від 28 грудня 2023 року направив копію виконавчого провадження № 10552227 з примусового виконання виконавчого листа №2-1289 виданого 03.12.2088 Миргородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Миргородському відділі державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 10552227 з примусового виконання виконавчого листа №2-1289 виданого 03.12.2008 Миргородським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходів щомісячно, починаючи з 13.10.2008 і до повноліття дитини.

05.12.2008 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Захаровим Григорієм Івановичем було відкрито виконавче провадження №10552227 на підставі виконавчого листа №2-1289 від 03.12.2008 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , щомісячно, починаючи з 13.10.2008 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 розміру всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму (а.с. 28 зворот).

16.11.2021 державним виконавцем Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боцвіном Віталієм Григоровичем було винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №10552227, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 199719,17 грн (а.с.59).

13.07.2023 ОСОБА_1 було подано заяву про визначення рахунку НОМЕР_2 відкритого в АТ КБ «Приватбанк» видатковим (а.с.66 зворот).

18.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій, яку було направлено до АТ КБ «Приватбанк» та прийнято ним до виконання, тобто боржник має право кожного місяця використовувати кошти в розмірі двох мінімальних заробітних плат на свій розсуд (а.с.67 зворот).

18.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, яку було направлено за місцем несення служби ОСОБА_1 та зобов`язано бухгалтера В/Ч НОМЕР_3 проводити відрахування аліментів у розмірі 50% до погашення заборгованості, яка станом на 30.06.2023 становить 152902,19 грн, а в подальшому проводити відрахування аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01.07.2023 до повноліття дитини (а.с.69).

17.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту із зарплатного рахунку відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на його ім`я. Разом із заявою надав довідку із АТ КБ «Приватбанк» по відкритому рахунку, де наявна інформація про надходження на даний рахунок грошових коштів у вигляді заробітної плати (а.с. 70-74).

ОСОБА_1 Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлена відмова в задоволенні заяви, в якій роз`яснено, що підставами для скасування арешту коштів боржника є, зокрема: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення на такі кошти заборонено законом; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб , ніж звернення стягнення на майно боржника. Згідно документів до даних заяви рахунок НОМЕР_2 не є рахунком зі спеціальним режимом використання та/або звернення на такі кошти заборонено законом, оскільки на цей рахунок може бути зарахована будь яка виплата окрім заробітної плати (а.с.75).

У скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що внаслідок постанови державного виконавця про арешт коштів боржника було арештовано рахунок, відкритий АТ КБ «ПриватБанк», що призначений для виплати заробітної плати на його ім`я. До скарги ним додано довідку із банку із зазначенням номеру рахунку та історію операцій за цим картковим рахунком.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом України «Про виконавче провадження», так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (абзац перший частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом України «Про виконавче провадження» та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відрахування, зокрема із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19, а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 в справі № 756/8815/20.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у в справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) викладено висновки про те, що передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Вищезазначені висновки також викладено у постанові Верховного Суду від 17.06.2022 у справі № 203/4803/21.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови про арешт коштів боржника суд виходить з такого.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 447, ст. 451 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З матеріалів скарги вбачається, що рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , призначений для виплати заробітної плати. Відомості про зарахування інших коштів суду надані не були.

З огляду на викладене, так як рахунок IBAN НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , є рахунком для зарахування заробітної плати з якого уже утримується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 50% від доходу, тому накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчим документом є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя, у зв`язку з чим такий арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-264, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати державного виконавця Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що здійснює виконавче провадження №10552227, зняти арешт з банківського рахунку, що відкритий в АТ КБ «Приват Банк» IBAN НОМЕР_1 , який призначений для виплати заробітної плати на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

Повний текст ухвали виготовлений 16 січня 2024 року .

Суддя: О. А. Городівський