КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №553/535/22
Провадження № 2/552/29/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді Турченко Т.В.

При секретарі Цимбалюк І.О.

За участю адвокатів Анопольської Р.В., Костенка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В :

24.03.2022 року до Ленінського районного суду м.Полтави звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві вказувала, що 19.07.2003 року вона з ОСОБА_2 зареєструвала шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_3 . 27.09.2021 року рішенням Ленінського районного суду м.Полтави шлюб між ними було розірвано. У період перебування у шлюбі ними, як подружжям, була придбана квартира за договором від 21.04.2017 року №78-91-ФФБ15 «Про участь у фонді фінансування будівництва», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 65 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м., на яку вона з ОСОБА_2 у визначеному законом порядку набули право власності, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.08.2018 року внесено запис №27733762. Після розлучення вони з чоловіком не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбано ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з чим просила суд здійснити поділ квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 65 кв.м., житловою площею 33,5 кв.м. (право власності від 30.08.2018 року, запис №27733762), що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .Понесені нею судові витрати по справі просить стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави Високих М.С. від 05.07.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя направлено за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави.

28.07.2022 року вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Полтави. Цього ж дня, за допомогою автоматизованої системи розподілу судових справ між суддями, цивільну справу №553/535/22 було розподілено на суддю Турченко Т.В.

29.07.2022 року судом відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

30.09.2022 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю. В зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 вказував на те, що у липні 2003 року між ним та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. У період шлюбу, довготривалим місцем роботи ОСОБА_2 було Полтавське ВБР БУ «Укрбургаз», де він працював електрозварником ручного зварювання з травня 2008 року по жовтень 2017 року. Мрією сім`ї була особиста квартира. Проте, працюючи електрозварником, заробітна плата не давала змогу робити такі дороговартісні покупки, а дружина взагалі з народженням доньки не працювала. А тому його бабуся ОСОБА_4 домовилася з ОСОБА_5 про те, що остання позичить йому кошти у розмірі 10 000 доларів США. Оскільки сума була значною і як гарантування повернення коштів, ОСОБА_4 оформила довіреність на ОСОБА_2 , щоб той в забезпечення покриття боргу в сумі 10000 доларів США уклав договір дарування з ОСОБА_5 на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 20.04.2017 року він разом з дружиною ОСОБА_1 та ОСОБА_5 оформили договір дарування і як наслідок ОСОБА_6 було подароване нерухоме майно, а саме 1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . Одразу після укладення договору ОСОБА_6 передала йому 10 000 доларів США. Оформляючи договір дарування, ключовою умовою правочину було те, що коли він поверне кошти ОСОБА_6 , договір дарування від 20.04.2017 року буде розірвано та сторони повернуться у першочергове положення. Про що між ним та ОСОБА_6 було складено розписку. Отже, для приймання участі у фонді фінансового будівництва квартири АДРЕСА_3 від 21.04.2017 року було витрачено його особисті кошти у розмірі 10 000 доларів США. У зв`язку з даними обставинами, право власності було оформлено на нього, ОСОБА_2 . А тому в зв`язку з вкладом його особистих коштів у купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1 , слід визнати за ним частину квартири його особистою приватною власністю. Просив суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до нього про поділ спільного майна подружжя відмовити. Визнати за ним особистою приватною власністю частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Здійснити поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності, шляхом визнання за ОСОБА_1 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а всього за ОСОБА_2 визнати право власності на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Понесені судові витрати стягнути з ОСОБА_1 .

11.11.2022 року ОСОБА_1 було подано відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю. У відзиві вказувала на те, що ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до неї щодо визнання за ОСОБА_2 права особистої власності на квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

05.12.2022 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні, що відбулося 05.12.2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Анопольською Р.В. надано заперечення, в яких вона просила в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю відмовити.

Ухвалою суду від 05.12.2022 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю об`єднано в одне провадження.

Цього ж дня судом зарито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що постановлено відповідну ухвалу.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Анопольська Р.В. позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підтримала в повному обсязі. В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю просила відмовити в повному обсязі

Представник ОСОБА_2 адвокат Костенко В.О. первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя не визнав та просив відмовити в повному обсязі. Проте, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю.

Суд, заслухавши адвокатів Анопольську Р.В. та Костенка В.О., вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.07.2003 року між ОСОБА_1 . та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 27.09.2021 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_3 .

На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо поділу вказаної квартири.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 , оформила довіреність на внука ОСОБА_2 , щоб той в забезпечення покриття боргу у сумі 10 000 доларів США уклав договір дарування з ОСОБА_5 на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

20 квітня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 оформили договір дарування і як наслідок ОСОБА_6 було подароване нерухоме майно, а саме 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . При укладенні вказаного договору була присутня ОСОБА_1 . Цього ж дня ОСОБА_2 написав розписку, що він отримав від ОСОБА_6 10 000 доларів за продаж частини будинку, а ОСОБА_6 написала розписку, що передала «грошові кошти за покупку частини будинку в сумі 10 000 доларів США ОСОБА_2 ». Даний факт підтверджуються розписками від 20.04.2017 року та нотаріально посвідченою заявою (поясненням) свідка ОСОБА_6 . Ці кошти були передані ОСОБА_4 своєму онуку для придбання квартири.

21.04.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «ОЛІМПІЯ» було укладено договір №78-91-ФФБ15 «Про участь у фонді фінансування будівництва» за даним договором ОСОБА_2 на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва, що затверджені Протоколом №28 загальних зборів учасників ТОВ «ФК «ОЛІМПІЯ» від 22.12.2016 року надав свою згоду на участь у фонді фінансування будівництва виду А багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_4 .

Після укладення вказаного договору з ТОВ «ФК «Олімпія» було визначено графік платежів щодо приймання участі у фонді фінансового будівництва квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що було невід`ємним додатком до нього та обов`язками визначених у договорі. Відповідно до даного графіку ОСОБА_2 вносилися кошти, що підтверджується відповідними квитанціями.

Також слід зазначити, що всі платежі, які були здійснені по погашенню, були проведені відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарств , догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який ії спростовує.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої та частини сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до п.23 Постанови пленуму Верховного Суду України№11 від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2. 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та зазнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи те, що значна частина коштів при купівлі спірної квартири у квітні 2017 року були саме особистими коштами ОСОБА_2 , можна зробити висновок, що частина квартири АДРЕСА_3 є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, а тому не може бути предметом поділу.

Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що вона мала стабільний доході, працюючи та навчаючись за напрямком «Майстер нігтьового сервісу», оскільки наявність дипломів та сертифікатів у позивача ОСОБА_1 , не підтверджують факту отримання доходу.

А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя не підлягають задоволенню.

Проте, суд приходить до висновку про доцільність задоволення зустрічного позову вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 підлягає стягненню понесений судовий збір в розмірі 2331,60 грн. на користь ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3-13, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати частину квартири АДРЕСА_5 особистою приватною власністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_4 .

Здійснити поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме частину квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності шляхом визнання:

-За ОСОБА_1 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

-За ОСОБА_2 право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а всього за ОСОБА_2 визнати право власності на частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 2331,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко