Провадження № 2/357/491/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участі секретаря Вальчук М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява від ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 (надалі - Позивач) - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про причину смерті №229 від 19.05.2023 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №1071.

На підтвердження факту того, що позивач був в родинних відносинах з померлою - ОСОБА_3 є його свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Лепельським ЗАГС Вишевської обл., м. Лепель, актовий запис №278 від 26.11.1962 року, де в графі мати зазначена - ОСОБА_3 .

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала її на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2011 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстровано в реєстрі за №2-2331, Витягом з Державного реєстру правочинів №10586320 від 01.11.2011 року, Витягом про державну реєстрацію права №32204566 від 26.11.2011 року, садовий будинок АДРЕСА_2 садовий кооператив, який належав її на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2013 року, індексний номер: 9222333 та підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 92226641 від 11.09.2013 року; земельна ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,0502 га., кадастровий номер :05:011:0042 для ведення садівництва за адресою: Київська обл., Білоцерківський район в межах Пилипчанської сільської ради в СТ «Нива», яка належала її на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2011 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 29259371 від 29.12.2011 року та грошові вклади з відповідними відсотками і всіма іншими видами виплат та компенсацій по них, що знаходяться на зберіганні: у ТВБВ №211/047 філії-Білоцерківське відділення №211 ВАТ «Державний Ощадний банк України» на поточному рахунку № НОМЕР_4 залишок вкладу 0,55 грн., компенсаційному рахунку № НОМЕР_5 залишок вкладу - 4 865,31 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 27589292 від 22.07.2011 року.

Мати позивача на вищезазначене майно заповіту не залишила.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом являються діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

В вересні місяці 2023 року позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті матері, але заяву не зареєстрував оскільки, була оголошена повітряна тривога і всіх присутніх попросили покинути приміщення. При цьому, йому було повідомлено, що у нього є десять місяців для прийняття спадщини.

Згодом, позивачу стало відомо, що прийняти зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану.

19.06.2023 року строки прийняття спадщини в Україні повернулись до довоєнних норм, тобто - дається шість місяців для того, щоб прийняти або відмовитися від спадщини. Це передбачено положеннями постанови Кабміну № 469 від 09.05.2023 року, які набирали чинності 18.05.2023 року з дня офіційного опублікування документа в газеті «Урядовий кур`єр».

Даним нормативним актом скасоване одне з положень іншої постанови Кабміну від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

25.11.2023 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. від 25.11.2023 року позивачу було відмовлено у оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням ним встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріуса 25.11.2023 року, строк звернення з відповідною заявою до нотаріуса 19.11.2023 року, тобто пропуск відповідного строку становить лише 9 днів та є не значним.

З огляду на наведені обставини вважають, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням позовної заяви до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Просила суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили. Судові витрати залишити за позивачем ( а. с. 1-5 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2023 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с. 42 ) та матеріали передані для розгляду.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( ч. 2 ст. 27 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Пунктом 42 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, в тому числі для позовів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки місцезнаходження відповідача є м. Біла Церква, а також позов виник з приводу нерухомого майна ( визначення додаткового строку для прийняття спадщини ), яке знаходиться в м. Біла Церква, то позивач ( його представник ) правомірно звернувся з вказаним позовом до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та відповідна справа підсудна даному суду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 11 грудня 2023 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 27 грудня 2023 року ( а. с. 47-49 ). Одночасно витребувано з Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи за № 526/2023 від 25.11.2023 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 08 січня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.2024 року ( а. с. 62-63 ).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, 08.01.2024 року за вх. № 933 судом від представника позивача адвоката Ільницької І.В. отримано клопотання, в якому остання просила справу за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, призначену до розгляду по суті на 29.01.2024 року о 11 годині 30 хвилин розглянути без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити ( а. с. 60 ).

Відповідач БМР Київської області свого представника в судове засідання не направили, 08.01.2024 року за вх. № 867 судом отримано клопотання про розгляд справи за відсутності представника БМР за наявними матеріалами у справі на розсуд суду ( а. с. 58 ).

Третя особа Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, по що в матеріалах справи свідчить Довідка про доставку електронного документу ( а. с. 65 ).

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно ( ч. 5 ст. 128 ЦПК України ).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи ( ч. 6 ст. 128 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Так, позивач ( його представник ) та відповідач скористувалися своїм правом, визначеним в ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про причину смерті №229 від 19.05.2023 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), актовий запис №1071 ( а. с. 15, 16 ).

Встановлено, що померла ОСОБА_3 приходиться позивачу матір`ю, що підтверджується його свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Лепельським ЗАГС Вишевської обл., м. Лепель, актовий запис №278 від 26.11.1962 року, де в графі мати зазначена - ОСОБА_3 ( а. с. 14 ).

Так, після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала останній на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2011 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Дворко Т.Г., зареєстровано в реєстрі за №2-2331, Витягом з Державного реєстру правочинів №10586320 від 01.11.2011 року, Витягом про державну реєстрацію права №32204566 від 26.11.2011 року, садовий будинок АДРЕСА_2 садовий кооператив, який належав на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2013 року, індексний номер: 9222333 та підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 92226641 від 11.09.2013 року; земельна ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,0502 га., кадастровий номер :05:011:0042 для ведення садівництва за адресою: Київська обл., Білоцерківський район в межах Пилипчанської сільської ради в СТ «Нива», яка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.12.2011 року, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 29259371 від 29.12.2011 року та грошові вклади з відповідними відсотками і всіма іншими видами виплат та компенсацій по них, що знаходяться на зберіганні: у ТВБВ №211/047 філії-Білоцерківське відділення №211 ВАТ «Державний Ощадний банк України» на поточному рахунку № НОМЕР_4 залишок вкладу 0,55 грн., компенсаційному рахунку № НОМЕР_5 залишок вкладу - 4 865,31 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі 27589292 від 22.07.2011 року ( а. с. 17-40 ).

В свою чергу, померла ОСОБА_3 , на вищезазначене майно заповіту не залишила.

Постановою державного нотаріуса Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Юрченко І.О. від 25.11.2023 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні спадкових прав на майно та видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням ним встановленого законом строку для прийняття спадщини ( а. с. 41 ).

Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою, представник позивача ОСОБА_2 просила суд визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як такий строк був ним пропущено з урахуванням того, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним, а такий пропуск слугував тим, що в вересні 2023 року останній звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті матері, але заяву не зареєстрував оскільки, була оголошена повітряна тривога і всіх присутніх попросили покинути приміщення, при цьому, йому було повідомлено, що у нього є десять місяців для прийняття спадщини, а згодом, йому стало відомо, що прийняті зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану повернулись до довоєнних норм, тобто, шість місяців для того, щоб прийняти або відмовитися від спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 697/2052/17-ц (№ 61-3014св19).

Оскільки інших спадкоємців не встановлено, позивачем вірно обрано відповідача орган місцевого самоврядування ( належного відповідача ).

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини 1 ст. 1268, частин 1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Отже, обов`язковою умовою задоволення позову є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Так, судом встановлено та не спростовано з боку відповідача, що позивач в строк звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав після смерті матері, але заяву не зареєстрував у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги.

До того ж, представник позивача наголошувала на тому, що позивачу, який звернувся в вересні 2023 року до нотаріуса з заявою для прийняття спадщини, але не встиг

її зареєструвати, з обставин не залежних від нього, було повідомлено, що у нього є десять місяців для прийняття спадщини.

Так, постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Однак, постановою Кабінету міністрів України № 469 від 09.05.2023 року, які набирали чинності 18.05.2023 року з дня офіційного опублікування документа в газеті «Урядовий кур`єр», 19.06.2023 року строки прийняття спадщини в Україні повернулись до довоєнних норм, шість місяців для того, щоб прийняти або відмовитися від спадщини.

Враховуючи вище встановлене, суд вважає, що у позивача дійсно спочатку існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для подачі заяви до нотаріуса ( оголошення повітряної тривоги ), а в подальшому зміни в законодавстві щодо строків для прийняття спадщини.

Крім того, судом враховувано і ту обставину, що позивачем пропущено відповідний строк лише на шість днів, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, яка винесена нотаріусом 25.11.2023 року, а шестимісячний строк звернення з відповідною заявою для прийняття спадщини сплив 19.11.2023 року та є не значним.

Окрім цього, після відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав на майно, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), позивач звернувся до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини 07.12.2023 року, такий пропуск для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18 ).

В даній постанові ВС зазначив, що апеляційний суд, погодившись з рішенням суду першої інстанції про залишення позову без задоволення, не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, у порушення статей 89, 263-264, 382 ЦПК України апеляційний суд: на зазначені положення закону уваги не звернув; не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених сторонами вимог, які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не дослідив та не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, що має суттєве значення для правильного вирішення спору та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з вищенаведеного та встановленого судом вбачається, що пропуск строку є незначним, з боку позивача впинялися дії, направлені на захист свого права на отримання спадщини.

Оскільки у позивача ОСОБА_1 дійсно існували об`єктивні, непереборні труднощі при поданні заяви про прийняття спадщини та пропуск строку є незначним, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У разі відмови в позові - на позивача.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Позивачем при звернені до суду було понесено судові витрати у розмірі 1073,60 гривень, сплата яких документально підтверджено, наявною в матеріалах справи квитанцією від 04.12.2023 року ( а. с. 10 ).

Оскільки представник позивача прохальній частині позовної зави просила судові витрати залишити за позивачем ( а. с. 4 ), суд вважає за можливим, судові витрати віднести за рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 19, 27, 30, 76, 77, 79,80, 81, 89, 131, 141, 187, 211, 247, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , протягом трьох місяця з дня набрання рішення законної сили.

Судові витрати, понесені при звернені до суду залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Печерським РУ ГУМВС України в м. Києві 03.07.1998 року, РНОКПП: НОМЕР_7 );

Відповідач: Білоцерківська міська рада Київської області (адреса місцезнаходження: 091000, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, 15, );

Третя особа: Державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Павліченко, буд. 65-А, ).

Повне судове рішення складено 29 січня 2024 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов