Справа № 201/7018/23
Провадження № 2/201/1550/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату,-

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 червня 2023 року надійшла позовна заява Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, в якому просять стягнути з ОСОБА_1 19 207,21 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що відповідно до заяв ОСОБА_1 від 27.03.2019, 16.08.2019, 17.02.2020, 17.08.2020, 30.11.2020, та декларацій про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідачу було призначено тимчасову державну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, на період з 29.01.2019 по 28.07.2019, з 16.08.2019 по 15.02.2020, з 17.02.2020 по 16.08.2020, з 17.08.2020 по 31 12 2020.

На період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше , продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі, державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті рад.

На підставі чого відповідачу було автоматично продовжено виплату тимчасової державної соціальної допомоги на період карантину без його звернення з 01.01.2021 по 30.04.2021.

01.03.2021 року відповідач в черговий раз звернувся до позивача з заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсію, та декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Під час перевірки достовірності відомостей, поданих відповідачем у декларації від 01 березня 2021 року, отримано інформацію від 10.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те що дружина відповідача ОСОБА_2 , є власником кв АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 .

Оскільки відповідачем при наданні декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 27.03.2019, 16.08.2019, 17.02.202, 17.08.2020, 014.02.2021 приховав зазначену інформацію, крім того в декларації від 01.03.2021 року відповідач також приховав факт наявності у нього у власності земельної ділянки рішенням від 10.03.2021 року відповідачу було відмовлено у призначенні тимчасової державної соціальної допомоги згідно його заяви та декларації від 01.03.2021.

18.03.2021 року відповідач повторно звернувся з заявою про призначення йому тимчасової державної соціальної допомоги та рішенням від 23.04.2021 року відповідачу було призначено тимчасову державну соціальну допомогу на період з 18.03.2021 по 17.09.2021.

На підставі заяви відповідача від 18.03.2021 року, рішенням управління від 23.04.2021 року встановлено утримати переплату державної соціальної допомоги та відрахувати надміру виплачені кошти щомісячно в розмір 20% з поточних виплат.

Рішенням управління від 30.09.2021 року призупинено з 18.09.2021 року виплату тимчасової державної соціальної допомоги відповідачу у зв`язку з не підтвердженням права на виплату.

Листами управління від 05.10.2021 № 8/7-1217, 25.02.2022 №8/7-702 та від 25.04.2023 № 15/7-382 відповідачу було запропоновано у добровільному порядку повернути надміру виплачені кошти за період з 29.01.2019 по 17.03.2021 та з 18.09.2021 по 30.09.2021 у розмір 19 208,21 грн. протягом місяця, яка наразі не сплачена (а.с. 1-5).

02 листопада 2023 року представником відповідача подано пояснення на позовну заяву в якій останній заперечував проти задоволення позовних вимоги, оскільки позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що грошові кошти отримані відповідачем є такими, що безпідставно ним набуті, а тому вказані кошти підлягають поверненню відповідно до закону. Проте факт недобросовісного набуття відповідачем коштів відсутній, оскільки відповідачу не було відомо, про отримання колишньою дружиною квартири у дар від своєї матері, так як подружжя задовго до розірвання шлюбу припинили спільне проживання, окрім того просив застосувати строк позовної давності до заявлених позовних вимог(а.с. 80-81).

13 грудня 2023 року представником позивача надано відповідь на пояснення, в якій остання підтримала заявлені позовні вимоги , окрім того зазначила, що відповідачем 18.03.2021 року було написано власноруч заяву про те, що він підтверджує недостовірність даних в декларації та надав згоду на утримання з нього безпідставно отриманих коштів (а.с. 96-99).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 15 червня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.53-54).

Згідно із вимогами ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

До суду 16 червня 2023 року про не зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с. 55).

16 червня 2023 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 56).

17 липня 2023 року надійшла відповідь з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про відсутність відомостей про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 57).

Ухвалою судді від 17 липня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (а.с. 58-59).

Представник позивача в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду 02 травня 2024 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала.

02 травня 2024 року від представника відповідача надійшла заяві , в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини встановленні судом

Згідно заяв ОСОБА_1 від 27.03.2019, 16.08.2019, 17.02.2020, 17.08.2020, 30.11.2020 та декларацій про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідачу було призначено тимчасову державну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, на період з 29.01.2019 по 28.07.2019, з 16.08.2019 по 15.02.2020, з 17.02.2020 по 16.08.2020, з 17.08.2020 по 31 12 2020.

На період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше , продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі, державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті рад.

На підставі чого відповідачу було автоматично продовжено виплату тимчасової державної соціальної допомоги на період карантину без його звернення з 01.01.2021 по 30.04.2021.

01.03.2021 року відповідач в черговий раз звернувся до позивача з заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсію, та декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги.

Під час перевірки достовірності відомостей, поданих відповідачем у декларації від 01 березня 2021 року, отримано інформацію від 10.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те що дружина відповідача ОСОБА_2 , є власником кв АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 .

Рішенням від 10.03.2021 року відповідачу було відмовлено у призначенні тимчасової державної соціальної допомоги згідно його заяви та декларації від 01.03.2021.

18.03.2021 року відповідач повторно звернувся з заявою про призначення йому тимчасової державної соціальної допомоги та рішенням від 23.04.2021 року відповідачу було призначено тимчасову державну соціальну допомогу на період з 18.03.2021 по 17.09.2021.

На підставі заяви відповідача від 18.03.2021 року, рішенням управління від 23.04.2021 року встановлено утримати переплату державної соціальної допомоги та відрахувати надміру виплачені кошти щомісячно в розмір 20% з поточних виплат.

Рішенням управління від 30.09.2021 року призупинено з 18.09.2021 року виплату тимчасової державної соціальної допомоги відповідачу у зв`язку з не підтвердженням права на виплату.

Листами управління від 05.10.2021 № 8/7-1217, 25.02.2022 №8/7-702 та від 25.04.2023 № 15/7-382 відповідачу було запропоновано у добровільному порядку повернути надміру виплачені кошти за період з 29.01.2019 по 17.03.2021 та з 18.09.2021 по 30.09.2021 у розмір 19 208,21 грн.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що з відповідачем вони припинили фактичні шлюбні відносини в 2018 році, про те що їй мати подарувала квартиру вона відповідачу не повідомляла.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Механізм призначення та виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі , яка досягла віку, визначеного ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове» державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті , за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу регулює постанова Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 року № 1098 «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату».

Пунтктом 5 Порядку встановлено, що для призначення тимчасової допомоги особа подає органу соціального захисту населення: заяву; під час подання заяви пред`являються паспорт громадянина України та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); довідку про наявний страховий стаж, видану органами Пенсійного фонду України; декларацію про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї) за останні шість календарних місяців, що передують місяцю звернення за призначенням тимчасової допомоги; копію рішення про призначення опікуна (для особи, яку визнано недієздатною). Інформація про склад сім`ї особи, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги, зазначається в декларації про доходи та майновий стан.

Згідно п. 6 Порядку тимчасова допомога призначається з дня, що настає за датою досягнення пенсійного віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, якщо звернення за тимчасовою допомогою відбулося не пізніше ніж через три місяці після досягнення такого віку.

Відповідно до п. 2 Порядку, тимчасова допомога перераховується особі кожні шість місяців з урахуванням змін її майнового стану та середньомісячного сукупного доходу і виплачується до досягнення такою особою віку, з якого вона набуває право на пенсійну виплату.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2020р. № 264 «Деякі питання надання державної соціальної допомоги» на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 строк виплати тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, яку було призначено раніше , продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі, державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті рад.

Згідно п. 12 Порядку тимчасова допомога не призначається у разі коли у власності особи або членів її сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більш як один автомобіль, інший транспортний засіб (механізм).

Пунктом 16 Порядку виплата призначеної тимчасової допомоги припиняється: якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, що настає за тим, у якому виявлено зазначені факти;

Відповідно до п. 12 Порядку за наявності обставин, передбачених в абзацах четвертому - шостому цього пункту, тимчасова допомога може бути призначена органом соціального захисту населення на підставі рішень утворених ним комісій, якщо у складі сім`ї є особа з інвалідністю.

Рішення про призначення тимчасової допомоги в таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов особи, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Відповідальність за достовірність наданої інформації покладається на особу, яка звернулася за призначенням тимчасової допомоги (п.п. 5,8 Порядку)

Пунктом 24 Порядку встановлено, що якщо особою приховано відомості або навмисно подано недостовірні дані про її дохід та майновий стан, що вплинуло на призначення тимчасової допомоги і визначення її розміру та внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення:

визначають обсяг надміру виплачених коштів і встановлюють строк їх повернення залежно від матеріального стану особи;

повідомляють особі про обсяг надміру виплачених коштів і строк їх повернення;

у разі врахування надміру виплачених коштів під час виплати тимчасової допомоги в наступні періоди на підставі своїх рішень проводять щомісячні відрахування у розмірі, який не перевищує 20 відсотків суми, що підлягає виплаті;

у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлений строк вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно заяв ОСОБА_1 від 27.03.2019, 16.08.2019, 17.02.2020, 17.08.2020, 30.11.2020 та декларацій про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги відповідачу було призначено тимчасову державну допомогу непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, на період з 29.01.2019 по 28.07.2019, з 16.08.2019 по 15.02.2020, з 17.02.2020 по 16.08.2020, з 17.08.2020 по 31.12 2020.

01.03.2021 року відповідач в черговий раз звернувся до позивача з заявою про призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла пенсійного віку, але не набула права на пенсію, та декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Під час перевірки достовірності відомостей, поданих відповідачем у декларації від 01 березня 2021 року, отримано інформацію від 10.03.2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про те що дружина відповідача ОСОБА_2 , є власником кв АДРЕСА_1 та кв. АДРЕСА_2 .

Рішенням від 10.03.2021 року відповідачу було відмовлено у призначенні тимчасової державної соціальної допомоги згідно його заяви та декларації від 01.03.2021.

18.03.2021 року відповідач повторно звернувся з заявою про призначення йому тимчасової державної соціальної допомоги та рішенням від 23.04.2021 року відповідачу було призначено тимчасову державну соціальну допомогу на період з 18.03.2021 по 17.09.2021.

На підставі заяви відповідача від 18.03.2021 року, рішенням управління від 23.04.2021 року встановлено утримати переплату державної соціальної допомоги та відрахувати надміру виплачені кошти щомісячно в розмір 20% з поточних виплат.

Рішенням управління від 30.09.2021 року призупинено з 18.09.2021 року виплату тимчасової державної соціальної допомоги відповідачу у зв`язку з не підтвердженням права на виплату.

При цьому, суд звертає увагу, що допомога ОСОБА_1 , як непрацюючій особі , яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату призначена з січня 2019 року, однак лише у 2021 році позивач звернувся з відповідними запитами щодо перевірки інформації про отримані доходи.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019р. у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011р. Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р., «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р., «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008р., «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009р.).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010р. і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р. та «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В ході розгляду справи позивачем не наведено обов`язкових умови повернення надмірно виплаченої соціальної допомоги, ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру - судом не встановлені, оскільки при призначенні допомоги позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з часу призначення відповідачу державної соціальної допомоги, тобто з 27.03.2019, 16.08.2019, 17.02.2020, 17.08.2020, та 30.11.2020, зробивши відповідні запити і перевіривши майновий стан, що своєчасно позивачем зроблено не було.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивачем не наведено обов`язкових умов повернення надмірно нарахованих сум державної соціальної допомоги, не доведено навмисного подання відповідачем недостовірних відомостей або їх приховування, що в свою чергу могло вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, а отже не доведена недобросовісність відповідача

Крім того, враховуючи соціальний статус відповідача, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідачки, суд дійшов висновку, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог Центрального управління соціального захисту населення ДМР до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум державної соціальної допомоги.

Окрім того, представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності до даних правовідносин.Суд щодо застосування строків позовної давності зазначає таке.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з часу призначення відповідачу державної соціальної допомоги, тобто з 27 березня 2019 року, зробивши відповідні запити і перевіривши майновий стан, що своєчасно не було зроблено, а з даним позовом позивач звернувся лише 15 червня 2023 року, тобто більш ніж через 3 роки з останньої дати, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду з позовом щодо стягнення надміру виплаченої грошової допомоги, призначеної на підставі заяв ОСОБА_1 від 27 березня 2019 року.

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом із тим, що позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог по суті, тому стоки позовної давності у такому випадку не застосовуються.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі по оплаті судового збору при подачі позову покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 264-265, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру нарахованих сум тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючої особи , яка досягла пенсійного віку , але не набула права на пенсійну виплату відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 02 травня 2024 року

Суддя С.О. Демидова