Справа № 149/1379/24
Провадження №2/149/509/24
Номер рядка звіту 41
"26" квітня 2024 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Робак М. В. ,
при секретарі Поліщук Л.А.
розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, поданої разом з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення боргу
25.04.2024 одночасно з позовною заявою про стягнення боргу надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заява обгрунтована тим, що відповідачка не виконує умови договору позики та не повертає отримані нею кошти, що змусило позивачку звернутись до суду з позовом про стягнення боргу. Оскільки у власності відповідачки перебуває житловий будинок, тому з метою захисту своїх порушених прав, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , оскільки невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів
Положеннями статті 150ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.
Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.
Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.
З наданих позивачем доказів установлено, що укладаючи договір позики від 04.10.2023 сторони з метою забезпечення зобов"язання уклали іпотечний договір предметом якого є житловий будинок та земельна ділянка, що знаходяться в АДРЕСА_2 .
Згідно ст. 1 Закону України "Про іапотеку" іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 9 Закону іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, крім встановлених законом випадків, коли відчуження предмета іпотеки заборонено.
За таких обставин, твердження позивача, що відповідачка з метою ухилення від виконання рішення суду може відчужити нерухоме майно на користь третіх осіб не знайшло свого підтвердження, оскільки такі дії можливо вчинити лише зі згоди іпотекодержателя, яким є позивачка. Крім того, позивачка не позбавлена можливості захистити свої порушенні права за рахунок іпотеки.
З огляду на викладене, заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,
У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя Марина РОБАК