Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1946/23
Провадження №: 2/332/67/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року концерн «МТМ» в особі представника за довіреністю Шикун В.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову вказує, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення № 23, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 01.11.2021 ТИПОВИЙ ІНДИВІДУАЛЬНИЙ ДОГОВІР № 77200271 про надання послуги з постачання теплової енергії за задресою: АДРЕСА_2 між Заявником та ОСОБА_1 з 01.11.2021 є укладеним (вказаний договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «МТМ»).

Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії. Позивач надає послугу з постачання теплової енергії у вказане нежитлове приміщення. За період з 01 листопада 2021 по 28 лютого 2023 року сума вартості послуг склала 23604,20 грн. Проте відповідач не сплатив за користування тепловою енергію, чим порушив умови договору. У зв`язку із чим позивач просить стягнути вказану суму заборгованості, а також судовий збір у розмірі 2481 грн.

24.04.2023 року на підставі ухвали судді було відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін.

19.05.2023 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. В якості заперечень зазначив, що типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії № 77200271 не є укладеним, в матеріалах справи відсутня підписана відповідачем заява-приєднання до індивідуального договору. Жодного рахунку виставленого за типовим договором, починаючи з листопада 2021 по лютий 2023 ним не сплачувалося. Позивачем не надано жодного документу, який би свідчив про факт отримання теплової енергії у нежитлове приміщення, відсутні акти зняття показань із загальнобудинкового лічильника. Також вважає неналежними доказами рахунки, адже вони не відповідають вимогам та формі, передбаченій наказом Міністерства розвитку громад та території України № 23 від 31.01.2020. Рахунки не містять адреси, за якою встановлений тип приладу SHERKY 775 і відповідно за якою адресою ці покази були зняті. Також, ще 20.10.2009 за погодженням з Концерном МТМ в приміщенні № 23 будинку АДРЕСА_1 було демонтовано систему опалення. Про відсутність надання послуг свідчать акти, складені комісією Позивача від 27.09.2009, 24.11.2011 та від 08.02.2012.

21.06.2023 року представник позивача ОСОБА_2 подала письмові пояснення, в яких наполягала на задоволенні позовних вимог. Вказала, що публічний договір є укладеним, адже співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 на підставі вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в місячний строк не визначилися з моделлю організації договірних відносин. Система опалення нежитлового приміщення відповідача знаходиться в житловому будинку, являється однією із складових інженерних систем опалення житлового будинку. Також представник позивача надала інформацію щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії (інформацію щодо спожитої енергії теплової енергії по будинку та по споживачу (в розрізі по кожному місяцю), інформацію по приміщенню споживача (в розрізі по кожному місяцю), інформацію по нарахуванню споживача (в розрізі по кожному місяцю). Зазначила, що розмір та порядок нарахувань відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, позивач зауважила, що пунктом 45 Постанови № 830 передбачено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) центрального опалення відповідно до Порядку відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, проте це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, а самовільне втручання в систему опалення шляхом його демонтажу не звільняє споживача від обов`язку щодо оплати за спожиті послуги.

У судове засідання представник позивача не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач та його Представник у судове засідання не з`явилися. У матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутності, у задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення № 23 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45 кв.м. (а.с. 9).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до статуту предметом діяльності Концерну «МТМ» є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Відповідно до вимог ч. 6 статті 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-УІІІ, послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджується Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон) до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

02 жовтня 2021 року Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, адже протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку, в тому числі і відповідач, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Так, відповідачем не спростовується той факт, що індивідуальний договір між ним та позивачем укладений не був.

Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до пункту 38 Договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору.

Відповідно до статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 обладнаний приладом комерційного обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Згідно наданого суду розрахунку основного боргу за договором № 77200271 за адресою: АДРЕСА_2 , споживачу ОСОБА_1 нараховано за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 по лютий 2023 року 23604,20 гривень. Сплати за послуги були лише за січень 2022 в сумі 86,02 грн. (а.с. 8).

Суд дійшов висновку, що вищевказані помісячні нарахування оплати за фактично надані позивачем відповідачу комунальні послуги обґрунтовані та проводилися відповідно до діючого законодавства. Крім того, у додаткових поясненнях представник позивача навела детальний розрахунок, як об`єму спожитої енергії теплової енергії та інформації по нарахуванням споживачу. Даний розрахунок позивачем спростований не був.

Також суд не приймає доводи відповідача про те, що нежитлове приміщення було відключено від системи опалення, а тому відповідач не отримував послуги з постачання теплової енергії, отже не зобов`язаний сплачувати за ці послуги, з наступних міркувань.

Відповідач на підтвердження своєї позиції надав суду копію акту від 27.10.2009, складеного представниками Концерну «МТМ», відповідно до якого магазин прод. Товарів «Кисик» відімкнений від системи централізованого опалення, шляхом встановлення заглушок… та шляхом демонтажу трубопроводів опалення до теплолічильника магазину (а.с. 69) та копії актів від 24.10.2011 та від 08.02.2012, складені представниками Концерну «МТМ», відповідно до яких ввід на подачу теплоносія відрізан (існує видимий розрив), теплоносій відсутній (а.с. 68, 70).

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 року.

Крім того, суд враховує, що згідно із правовим висновком постанові Верховного Суду, викладеним у постанові від 1 грудня 2021 року у справі № 607/25229/1, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, «…відповідно до Порядку № 4 від 22 листопада 2005 року для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку від 22 листопада 2005 року № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 від 22 листопада 2005 року процедури. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15, постановах Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі № 209/4950/15-ц (провадження № 61-12661св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 683/2223/17 (провадження № 61-44982св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 215/1724/16-ц (провадження № 61-1632св18)…».

Суд вважає, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження, що вищезазначене нежитлове приміщення у вищезазначений період нарахування заборгованості було відключено від централізованого опалення в установленому законом порядку.

Відтак, суд виходить з того, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за вище вказаною адресою на загальних підставах, та користувався послугами позивача, а тому навіть при відсутності письмового договору на його ім`я та при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 23604,20 грн законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (рахунок № НОМЕР_2 , у Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 23604 (двадцять три тисячі шістсот чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (рахунок № НОМЕР_3 , Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 лютого 2024 року.

Суддя Ю.І. Ретинська