Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/607/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 січня 2024 Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого: судді - Кондрацької Н.М.,

при секретарі - Мелещенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Черкаський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті.

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Коларівка Приморського району Запорізької області помер його батько ОСОБА_2 . Як син померлого, він є спадкоємцем першої черги за законом і для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька необхідна наявність свідоцтва про смерть. Свідоцтво про смерть батька було видано Сімферопільським районним відділом РАГС № 3 Департаменту РАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто на тимчасово окупованій території. Отримати належне свідоцтво про смерть в відділі РАЦС він не може, так як факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом РАЦС для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначає місце смерті свого батька: село Коларівка Приморського р-ну Запорізької області є тимчасово окупованою територією України. Доказом смерті батька ОСОБА_2 є свідоцтво про смерть, видане Сімферопільським районним відділом РАГС № 3 Департаменту РАГС Міністерства юстиції Республіки Крим та фото з місця поховання. Отже, встановлення зазначеного факту необхідно йому для державної реєстрації смерті батька та отримання свідоцтва про смерть встановленого в Україні зразка.

З огляду на викладене, просить суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Коларівка Приморського р-ну Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Коларівка Приморського р- ну Запорізької області.

Ухвалою суду від 24.01.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_3 та адвокат Хомік С.Г. підтримали доводи викладені у заяві та просили задовольнити її у повному обсязі.

У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, до початку розгляду до суду подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши та враховуючи думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до наданої заявником копії свідоцтва про смерть від 25.12.2023 № НОМЕР_1 , виданого 99100031 Сімферопольським районним відділом РАГС № 3 Департамента РАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у рф, Запорізької області, Приморського району, с. Коларівка, про що складено запис акту про смерть за № 0.Вказаний населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України.

Факт родинного зв`язку між заявником ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 підтверджується такими документами: копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , № НОМЕР_2 від 27.05.2020; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.08.1989, виданого Придніпровським відділом ЗАГС, актовий запис № 1523, у якому батьком ОСОБА_1 (заявника), який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 (померлий), про що зазначено в графі «Батько».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, частиною першою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац 2 частини 1 вказаної статті).

Отже, на теперішній час для проведення реєстрації факту смерті батька заявника необхідно встановити сам факт його смерті, оскільки він помер на території у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому низкою відповідних законів було продовжено, та який діє станом на час розгляду вказаної справи.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку.

Даючи оцінку допустимості у даній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, бере до уваги надані заявником документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку.

За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 та встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасово окупованій території України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 264, 265, 268, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місцезнаходження: вул. Небесної Сотні, 3, м. Черкаси, ) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Коларівка, Приморського р-ну, Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Коларівка Приморського р- ну Запорізької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 25.01.2024.

Головуючий: Н. М. Кондрацька