Справа № 638/4284/24
Провадження № 2-о/638/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Штих Т. В.,

присяжних Печеного О. П., Ломовська І. В.,

за участю секретаря судового засідання Кассіч Н. А.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою звернулась ОСОБА_1 , в якій просила суд оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка народилась у смт Шевченкове, Купянський район, Харківської області, зареєстрована АДРЕСА_1 (фактичне місце прживання АДРЕСА_2 ) померлою. Датою смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 (день її вірогідної смерті).

На підтвердження вимог, викладених в заяві, ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Ізюм, Харківської області, батько: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; мати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою проживала разом зі своїми батьками: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з повномасштабним вторгненням військ РФ в Україну, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено. Починаючи з 27.02.2022 року місто Ізюм потерпало від постійних авіа-нальотів, внаслідок яких було зруйновано велику кількість цивільної інфраструктури. У зв`язку з чим, напочатку березня 2022 року, ОСОБА_1 разом з тіткою ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 була змушена виїхати з м. Ізюм та взагалі з території України. Її мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 залишилися у місті Ізюм Харківської області. Однак, покинули своє місце проживання та переїхали до квартири розташованої у будинку АДРЕСА_3 , яка належала сестрі ОСОБА_3 - ОСОБА_4 . Протягом усього часу батьки разом з іншими мешканцями будинку постійно перебували в укритті підвалі, у зв`язку з чим на зв`язок виходили дуже рідко. 09 березня 2022 року збройні сили російської федерації здійснили масове бомбардування міста Ізюм, декілька бомб потрапили в будинок АДРЕСА_3 . У цей час у підвалі залишалося багато мешканців будинку. У засобах масової інформації повідомили про близько 47 жертв, люди загинули цілими сім`ями. Рятувальники з містянами вручну розкопували їх. Удар був такої потужності, що від людей майже нічого не лишилося, тіла вкрай були понівечені. Починаючи з 09.03.2022 будь-який зв`язок з батьком - ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_2 втратився.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не встановлено та відсутні документи, які в розумнні дій норм чинного законодавства могли би бути прийняті відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті матері.

Встановлення факту смерті необхідно для отримання свідоцтва про смерть державного зразка, в подальшому для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також після смерті бабусі (матері ОСОБА_2 ) ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_7 підтвердила обставини, зазначені в заяві, наполягала на задоволені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (батько), та ОСОБА_2 (мати), що підтверджується копією свідоцтво про народження видане повторно серії НОМЕР_2 .

У провадженні слідчого відділу Управління перебуває кримінальне провадження № 0001046 від 15.07.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 438 КК України.

Згідно з висновком експерта від 15.11.2022 року за №CE-19/107-22/9442-Бд встановлено генетичні ознаки ОСОБА_1 . Однак, станом на 30.01.2024 року лист з Державного науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України щодо результат в перевірки за центральним обліком генетичних ознак людини стосовно встановлення збігу спорідненості ДНК - ОСОБА_8 доньки загиблих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ДНК - профілям загиблих осіб, які поховані на території лісосмуги поблизу кладовища по вул. Шекспіра в м. Ізюмі, до слідчого управління ГУНП в Харківській області не надходило.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 293 ЦПК України про те, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п.3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст.46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою:

по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років;

по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців;

по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру;

по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Особливістю категорії справ щодо оголошення особи померлою є те, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.

Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.

Відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 року від 22.12.2022 року м. Ізюм входить до переліку територій на яких можливі бойові дії.

Окрім того, заявниця вказувала, що її мати ОСОБА_2 разом з батьком під час авіаудару 09 березня 2022 року знаходились за адресою: АДРЕСА_3 , однак ця обставина підтверджується лише показами свідків, інформація щодо результатів перевірки за центральним обліком генетичних ознак людини стосовно встановлення збігу спорідненості ДНК - ОСОБА_8 доньки загиблих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з ДНК - профілям загиблих осіб, які поховані на території лісосмуги поблизу кладовища по АДРЕСА_4 відсутня. Інших доказів на підтвердження цієї обставини заявниця не надала. Також заявницею не надано доказів належності квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 , та не підтверджено родинних зв`язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінивши обставини справи, дослідивши надані докази, суд висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про оголошення ОСОБА_2 померлою, оскільки таке оголошення до спливу законодавчо встановленого шестимісячного строку від дня закінчення воєнних дій суперечить вимогам частини другою статті 46 ЦК України, окрім того перебування ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 09.03.2024 року не підтверджено достовірними та достатніми доказами.

Керуючись ст.46 ЦК України, ст. 247, 294, 305-308, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ізюмський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст рішення складений 28 травня 2024 року.

Суддя: Т. В. Штих

Присяжні: О. П. Печений

І. В. Ломовська