26.02.2024
Справа № 642/7054/23
Провадження № 2/642/283/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив :

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із даним позовом.

Як вбачається з позову, позивач за договором факторингу №24/11-22/2 від 24.11.2022 отримав право вимоги за невиконаним кредитним договором до ОСОБА_1 . Боргові зобов`язання виникають з кредитного договору, що був укладений в електронній формі.

Так, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики № в розмірі 35 000 грн., з яких: -5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -30 000.00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву залишено без руху з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження підсудності справи за зареєстрованим чи останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, місцем роботи чи знаходженням майна.

На виконання вказаної ухвали до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків, згідно якої представник зазначив, що при подачі позовної заяви Позивачем було зазначено наступну адресу: АДРЕСА_1 , оскільки саме ця адреса як остання відома адреса зареєстрованого місця проживання Відповідача була передана ТОВ «ФК «ЄАПБ» від Первісного кредитора.

Дослідивши заяву представника позивача, суддя приходить до висновку, що позивачем не виконана ухвала суду про залишення позову без руху з наступних підстав.

Згідно ч.6 ст.187 ЦПК України, у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.12.2023 за адресою, вказаною представником позивача як зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , вбачається, що остання не зареєстрована/не знята з реєстрації за вказаною адресою.

Відповідно до відповіді №354383 від 07.12.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру також вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не рахується зареєстрованою/знятою з реєстрації на території України.

Крім того, як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 у такому реєстрі відсутні.

Судом було зроблено запит до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації ХМР відповідно до ст. 16 ЗУ «Про захист персональних даних» щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Так, згідно відповіді Департаменту реєстрації ХМР від 14.02.2024 та від 19.02.2024 відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_1 у Реєстрі територіальної громади міста Харкова відсутні.

До позову не надано жодного документу (зокрема, копії паспорту громадянина України), який би підтверджував, що останнім відомим позивачу зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є АДРЕСА_2 .

Також суду не надано відомостей, що майно відповідача або місце роботи знаходяться в Холодногірському районі м. Харкова.

Ч. 9 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Дана норма передбачає підсудність справ до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме за останнім відомим саме зареєстрованим місцем проживання відповідача, а не за відомим місцем проживання, яке вказала позичальник при укладанні договору.

Слід звернути увагу на положення ЦПК України, які передбачають відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання. У такому випадку виклик відповідача, відповідно і розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті, не здійснюється.

Враховуючи, що із витребуваних судом документів не встановлено останнє зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 , суд не в змозі встановити правильну підсудність справи.

Докази щодо підсудності справи Ленінському районному суду м. Харкова представником позивача також не надані.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, представником позивача не доведено та судом не встановлено підсудність справи Ленінському районному суду м.Харкова.

При цьому, відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності може призвести до скасування рішення апеляційною інстанцією.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (див., серед інших рішень та mutatis mutandis, «Кресс проти Франції» (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; «Ф.С.Б. проти Італії» (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; «Т. проти ОСОБА_3 » (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та «Кайя проти Австрії» (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», п. 63).

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Таким чином, вважаю, що позивачем не виконана ухвала суду про залишення позову без руху, що є підставою, згідно ч.3 ст. 185 ЦПК України, визнати позовну заяву неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч.7 ст. 185 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.175,177,185 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, у разі припинення існування обставин, які стали причиною його повернення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.М. Гримайло