ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/187/23 Номер провадження 22-ц/814/1556/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Одринської Т.В., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

учасники справи:

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача адвокат Кулішов В.П.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року, ухвалене суддею Самсоновою О.А., повний текст рішення складено 13 грудня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «ТаскомБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року АТ «ТаскомБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.09.2020 року між АТ «ТаскомБанк» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір №914240-901 з додатком №1, який є невід`ємною частиною кредитного договору та у якому наведено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів. Крім того, ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту за продуктом «Зручна готівка Максимум», а також опитувальник фізичної особи. Таким чином, із врахуванням положень Публічної пропозиції AT «ТаскомБанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщеної на офіційному веб-сайті AT «ТаскомБанк» (https://tascombank.ua/1), ОСОБА_1 шляхом перерахування на її поточний рахунок в AT «ТаскомБанк» отримала на власні потреби суму кредиту у розмірі 100 000 грн. строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,9 % щомісячно. Позивач зазначав, що взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним позичальник належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.01.2023 року заборгованість за заявою-договором про надання кредиту №914240-901 від 18.09.2020 року складає 170 870,52 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 85 061,10 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 9,42 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 85 800,00 грн. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань, позивач просив суд задовольнити позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТаскомБанк» заборгованість у розмірі 170 870,52 грн., а також сплачені позивачем судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року позов Акціонерного товариства «ТаскомБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТаскомБанк» заборгованість за кредитним договором №914240-901 від 18 вересня 2020 року у розмірі 170 870,52 грн., судові витрати у розмірі 2 684,00 грн., а всього стягнуто 173 554,52 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк повністю виконав свої зобов`язання за договором, а позичальник скористався наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача. При цьому, судом першої інстанції відхилене посилання ОСОБА_1 на відсутність заборгованості за кредитним договором, оскільки доказів належного виконання зобов`язання за договором відповідач суду не надала. На час розгляду справи судом, умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Наданим позивачем на виконання ухвали суду розрахунком заборгованості за кредитним договором підтверджується, що заборгованість відповідачем не погашена, сума боргу не зменшилася. З урахуванням встановлених обставин справи суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що належним чином вона повідомила суд про свою хворобу та неможливість прибути до суду 13.12.2023 року, просила відкласти розгляд справи та надала підтверджуючі документи, натомість, суд розгляд справи не відклав, ухвалив оскаржуване рішення, отже, позбавив її права на захист та права надати пояснення в судовому засіданні по суті справи, чим порушив її права. Зазначає, що розрахунки банку та розрахунки суду є неправильними та не відповідають сумі заборгованості станом на 20.01.2023 року, що підтверджує неповне дослідження судом усіх обставин справи. Вважає, що пункт 1.4 договору є нікчемним та не може бути застосований, бо суперечить чинному законодавству та умовам самого договору. При укладенні договору вона розраховувала взяти кредит у розмірі 100 000,00 грн., з відсотками 0,01% річних, розраховувала сплатити тіло кредиту та проценти, а в разі прострочення платежу сплачувати комісію за обслуговування кредиту, але умови договору є недобросовісними, вводять споживача в оману, оскільки мають декілька пунктів, які суперечать один одному та унеможливлюють розуміння їх реальних умов, а тому вважає, що двозначні нечіткі умови є нечесною підприємницькою практикою. Вважає, що кредитний договір №914240-901 від 18 вересня 2020 року не містить умов, який дозволяє кредитору звернутися до суду із позовом про стягнення боргу відразу, тобто умовами договору не визначено скільки платежів повинен не сплачувати боржник, щоб у кредитора виникло право на звернення до суду. Крім того, додаток №1 до заяви-договору №914240-901 від 18 вересня 2020 року має графік сплати кредиту і останнім днем останнього платежу є 10.09.2024 року, отже, договір діє, строк для пред`явлення вимоги не встановлений, а тому він не настав, право вимоги за умовами договору ще не виникло і кредитор має право звернутися до суду лише в разі несплати кредиту після 10.09.2024 року. У своєму позові позивач посилається на те, що повинен боржник виконати строк зобов`язання згідно закону або договору, але договір містить строк сплати кожного платежу та не містить права кредитора звертатися до суду після однієї, двох чи більше прострочень платежу, а тому поки строк останнього платежу не настав, позов є передчасним.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «ТаскомБанк» просить її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 18.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «ТаскомБанк» із заявою-анкетою на оформлення банківських продуктів та отримання споживчого кредиту (а.с. 11-12), підписала заяву-договір №914240-901 про надання кредиту (а.с. 7), а також детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів (а.с. 8-10).

Таким чином, 18.09.2020 року між AT «ТаскомБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №914240-901 із додатком №1, який є невід`ємною частиною кредитного договору, в якому наведено детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів.

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 розділу 1 «Замовлення банківських послуг» кредитного договору, із врахуванням положень Публічної пропозиції AT «ТаскомБанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщеної на офіційному веб-сайті AT «ТаскомБанк» (https://tascombank.ua/1,) ОСОБА_1 надано кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» у розмірі 100 000,00 грн. строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% річних та комісії за обслуговування кредиту у розмірі 3,9 % щомісячно (а.с. 7).

Відповідно до додатку №1 до заяви-договору про надання споживчого кредиту, платежі по погашенню кредитної заборгованості здійснюються з застосуванням ануітетної схеми погашення (однакові суми платежів протягом усього строку кредитування, окрім останнього (до суми платежу входить сума кредиту, відсотки та комісія за обслуговування кредиту) (а.с. 8-10).

Факт надання ОСОБА_1 банком кредитних коштів підтверджується випискою про рух коштів по її рахунку, якою підтверджується не тільки факт надання кредиту, але і часткове повернення кредитних коштів та сплата відсотків відповідачем (а.с. 14-46).

З врахуванням вказаних підстав, судом першої інстанції відхилено посилання відповідача на відсутність доказів про надання їй кредитних коштів.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за користування ним належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 20.01.2023 року заборгованість відповідача за договором складає 170 870,52 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 85 061,10 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 9,42 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 85 800,00 грн. (а.с. 13).

При цьому судом першої інстанції відхилено посилання відповідача на відсутність заборгованості за кредитним договором, оскільки доказів належного виконання зобов`язання за договором відповідач суду не надала.

Долучена до справи роздруківка з сайту «Кредитна історія» Національного Банку України не є підтвердженням виконання відповідачем зобов`язань за договором та відсутності заборгованості.

Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» від 02.10.2020 року №2302978 підтверджується виконання зобов`язань відповідачем за іншим кредитним договором № від 28.09.2018 року, тобто виконання інших зобов`язань, ніж ті, що є предметом розгляду в даній справі.

07.09.2022 року ОСОБА_1 банком було надіслано повідомлення-вимогу №15383/70.2.2 про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 днів з дня одержання вимоги, але не пізніше 45 днів (а.с.49-51). Однак ОСОБА_1 порушення умов договору не усунула, заборгованість не погасила.

На час розгляду справи судом першої інстанції, умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.

Як підтверджується наданим позивачем на виконання ухвали суду розрахунком заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідачем не погашена, сума боргу не зменшилася (а.с. 111).

Апеляційний суд у складі колегії суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ТаскомБанк» заборгованості за кредитним договором №914240-901 від 18.09.2020 року, що станом на 20.01.2023 року становить 170 870,52 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 85 061,10 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 9,42 грн.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 85 800,00 грн.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що банк повністю виконав свої зобов`язання за договором, а позичальник ОСОБА_1 скористалася наданим кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача ОСОБА_1 , проте умови договору не виконала, а тому наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по тілу кредиту у розмірі 85 061,10 грн. та заборгованості по відсотках у розмірі 9,42 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що право вимоги за умовами договору ще не виникло і кредитор має право звернутися до суду лише в разі несплати кредиту після 10.09.2024 року, то такі доводи є безпідставними, оскільки згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто без участі відповідача ОСОБА_1 , то ці доводи не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи у судовому засіданні 08.06.2023 року ОСОБА_1 приймала участь (а.с. 103), після перерви 10.10.2023 року та 12.12.2023 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням на лікарняному (а.с. 114,122). До заяви, що подана 12.12.2023 року ОСОБА_1 , додано інформацію про створення медичного висновку про непрацездатність та медичну довідку про встановлений медичний діагноз. Проте, з вказаних доказів неможливо встановити, за який період видано лікарняний лист та період перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні ( а.с. 123-124). Таким чином, з урахуванням того, що відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву, нею висловлена позиція щодо пред`явлених позовних вимог, після перерви у судовому засіданні 08.06.2023 ОСОБА_1 повторно не з`явилася, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача ОСОБА_1 .

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 85 800,00 грн., виходячи із наступних обставин.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, у пункті 1.4 кредитного договору від 18.09.2020 року щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі 3,9% від суми кредиту щомісячно.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена додатком №1 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у період з 12.10.2020 року до 10.09.2024 року сукупно складає 187 200 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що встановивши у кредитному договорі №914240-901 від 18.09.2020 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 187 200 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що вказані умови кредитного договору є несправедливими.

При цьому, згідно з графіком платежів і розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 187 200 грн. є суттєвим порівняно із розміром кредиту, отриманого ОСОБА_1 (100 000 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним.

Водночас, АТ «ТаскомБанк» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема, з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим, наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто умови кредитного договору в частині розміру комісії за обслуговування кредиту є несправедливими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги АТ «Таскомбанк» про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 85 800,00 грн., відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Київського районного суду м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ТаскомБанк» заборгованості за кредитним договором №914240-901 від 18.09.2020 року зміні, зменшивши розмір заборгованості з 170 870,52 грн. до 85 070,52 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 85 061,10 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 9,42 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3, 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно матеріалів справи, АТ «Таскомбанк» сплатило 2 684 грн. судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (т.1 а.с. 6), ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплачено 4 026 грн. (а.с. 135,145).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1336,36 грн., сплачений при подачі позову. Водночас, з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2021,45 грн. судового збору, що сплачений при подачі апеляційної скарги.

Згідно ч. 10 ст. 141 УПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, шляхом взаємозаліку понесених судових витрат, з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 685,09 грн. на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ТаскомБанк» заборгованості за кредитним договором №914240-901 від 18.09.2020 року змінити, зменшити розмір заборгованості з 170 870,52 грн. до 85 070,52 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 85 061,10 грн.; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 9,42 грн.

Стягнути з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 685,09 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош Т. В. Одринська В. М Триголов