КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/9925/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 759/21857/23

02 травня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Петренко Н.О. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулось до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 09 січня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначає, що кредитний договір укладений у електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua, для чого відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, даних паспорта, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту), підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти були відправлені відповідачу 09 січня 2021 року на платіжну картку емітовану АТ «УніверсалБанк».

Вказує на те, що 01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором від 09 січня 2021 року № 8-1перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

Зазначає, що відповідач не виконав умови кредитного договору у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість.

З огляду на вище викладене, просили суд стянути з відповідача на користь позивача заборгованості за договором від 09 січня2021 року № 8-1 станом на 01 листопада2023 року у розмірі 23 188,00 грн з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 2 388,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 09 січня 2021 року по 08 лютого 2021 року (включно); 16 800,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до пункту 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 09 лютого 2021 року по 08 червня 2021 року відповідно до часини другої статті 625 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», , юридична адреса: 03142, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4 заборгованість за договором № 8-1 від 09.01.2021р. станом на 01.11.2023р. у розмірі 6388,00 грн. (шість тисяч триста вісімдесят вісім грн.00 коп.).

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», , юридична адреса: 03142, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4 судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн., а всього 7 184,00 грн. (сім тисяч сто вісімдесят чотири грн.00 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 22 березня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокат Руденко Костянтин Васильович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відповідно до укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_2 договору № 8-1 від 09.01.2021 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 гривень, строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ «КБ «ПприватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України встановлюють, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Зазначає, що пункт3.3. кредитного договору визначає, що у разі порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3. кредитного договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною процентною ставкою у розмірі 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277.50%). Сторони домовились, що процента ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Зазначає, що договір № 8-1 від 09.01.2021 року, укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, судови рішенням не встановлена його нікчемність чи неукдаденість, так як докази цього відповідачкою не надано.

Окрім того, відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надана належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.

На думку апелянта, на зазначені вище обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у стягненні з відповідачки на користь позивача процентів відповідно до умов п. 3.3 кредитного договору.

Також апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Зазнає, що на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат до позовної заяви позивачем було долучено: завірену копію договору № 02/06/2022 від 02.06.2022р. про надання юридичних послуг; завірену копію свідоцтва № 2412 від 23.10.2018 року; завірену копію довіреності, виданої ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» адвокату Руденку К.В.; завірену копію акту приймання-передачі наданих послуг № 142 від 13.07.2023 року; завірену копію платіжного доручення про сплату витрат на правову допомогу;

Окрім цього, вважає, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 9 000,00 грн. є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 січня 2021року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_2 було укладено договір № 8-1.

Відповідно до умов пункту 1.1 укладеного договору Товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3. договору, кредит надається не на споживчі цілі.

Пунктом 1.3. договору визначено, що строк надання кредиту становить 30 днів.

У пункті 1.2. договору сторони погодили наступну процентну ставку за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного пунктом 1.3. договору.

Відповідно до пункту 3.3. укладеного кредитного договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3 договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1 277,50%) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до квитанції № 348312430 від 09 січня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» перерахувало на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. У графі «призначення» вказано перерахування коштів за договором 8-1 від 09 січня 2021 року на умовах фінансового кредиту.

01 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого право вимоги за договором від 09 січня 2021 року № 8-1 перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто».

З наданого позивачем ТОВ «ФК «Ріальто» розрахунку заборгованості по кредитному договору № 8-1 від 09 січня 2021року вбачається, що станом на 01 листопада 2023року заборгованість ОСОБА_2 складає 23 188,00 грн.

Апеляційна скарга не містить доводів, щодо неправильності висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, отже, рішення суду в частині задоволення вимоги, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, так як суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. договору № 8-1 від 09 січня 2021 року за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожний день користування кредитом за період з 09.02.2021 року по 08.06.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 16 800,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. договору № 8-1 від 09 січня 2021 року, суд першої інстанції посилався на те, що зазначені відсотки були нараховані після спливу строку кредитування, а тому не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що п. 3.3 кредитного договору № № 8-1 від 09 січня 2021 року року встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивілього кодексу України, як відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами кредитного договору, у пункті 3.3. договру сторони узгодили, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1277,50 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3. цього договору. Сторони домовилися, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Таким чином, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

При цьому пролонгація строку дії договору не є умовою застосування визначеної процентної ставки, а може ураховуватися лише для визначення строку, з якого така процентна ставка має нараховуватися.

З урахуванням вище викладеного, вимога позивача про стягнення 16 800,00 грн. заборгованості, нарахованої відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України за визначеною у договорі процентною ставкою є доведеною та такою, що підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 16 800,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Окрім того, звертаючись до суду з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02 червня 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 .

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавсць, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 18 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: складания проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1)

Відповідно до п. 3.1 зазначеного договору вартість послуг виконавця становить:

8 000,00 (вісім тисяч) гривень 00 копійок - складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника;

12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання апеляційної скарги на рішення першої інстанції;

15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок - складання касаційної скарги;

3 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання відповіді на відзив на позовну заяву, заперечення, додаткові пояснення;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання та надсилання адвокатського запиту;

1 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - складання заяв, клопотань;

2 500,00 (три тисячі) гривень 00 копійок - участь у судовому засіданні;

Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надасться на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

13 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було підписано акт приймання- передачі наданих послуг № 142 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року, відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором № 8-1 від 09 січня 2021 року та клопотання про витребування доказів, що подається разом з позовною заявою, вартість наданих послуг- 8 000,00 грн.

складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_2 за договором № 8-1 від 09 січня 2021 року, вартість послуги 1000,00 грн.

28 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка Костянтина Васильовича на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2023 року згідно акту № 142 від 13 липня 2023 року у розмірі 108 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 714.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 4 500,00 грн., суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позовні вимогу підлягали частковому задоволенню, то і витрати на правничу допомогу підлгяють стягненню з відповідачки на користь позивача прапорційно задоволеним позовним вимогам.

З такими висновками суду першої інстанції колегя суддів в повній мірі погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи подані представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній справі та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру вказаних витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції ,у розмірі 9 000,00 грн.

Окрім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокат Руденко Костянтин Васильович просив суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції, у розмірірі 12 000,00 грн.

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача до апеляційної скарги було надано акт приймання- передачі наданих послуг № 235 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги: складання та подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року по справі № 759/21857/23 за позовом ТОВ «ФК «Ріальто» до ОСОБА_2 , вартість наданих послуг становить 12 000,00 грн.

18 березня 2024 року ТОВ «ФК «Ріальто» сплатив на користь адвоката Руденка Костянтина Васильовича 12 000,00 грн. на підставі договору № 02/06/2022 від 02.06.2022 року згідно акту № 235 від 18 березня 2024 року, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1422.

Аналізуючи подані представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвокатом Руденко Костянтином Васильовичем докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції та відсутність зі сторони відповідача заперечень відносно заявленого позивачем розміру витрат, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді апеляційної інстанції у розмірі 12 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича підлягає задоволенню, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року в частині стягнення судових витрат у розмірі 4 500грн. та в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вимог позивача, стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» 16 800,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов' язання та понесених позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстнації в сумі 9 000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000,00 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4 026,00 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині було скасовано та ухвалене нове про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн.

Керуючись ст.ст. 6,526, 610, 625, 626, 627, 628, 638, 639 ЦК України, ст. ст.137, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» адвоката Руденка Костянтина Васильовича задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 лютого 2024 року в частині стягнення судових витрат у розмірі 4 500,00 грн. та в частині відмови у задоволенні решти вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податку ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () 16 800,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за період прострочення виконання боржником грошового зобов язання.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податку )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстнації в сумі 9 000,00 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер платника податку )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 026,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: