ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/994/24 Справа № 212/6177/23 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони:

позивач- Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2023року, ухвалене суддею Козловим Д.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У серпні 2023 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією.

В обґрунтування позову зазначив, що ДП «Криворізька теплоцентраль» 16 березня 2017 року було перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім було перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», яке здійснює постачання теплової енергії населенню, яке відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України №630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зобов`язано щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання.

Оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розмістила Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, то протягом 30 днів з дня його опублікування, тобто з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично було укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких відповідач не відмовлявся та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів.

Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачем по мрн. 5-й Зарічний, 75 приміщення 64 (площею 93,8 кв. м.) у м. Кривому Розі, власником якого є відповідач, за період з 01.11.2021 року по 31.03.2023 року утворилась заборгованість на суму 57 694,20 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 114,50 грн.

При цьому факт поставки теплової енергії у такий період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 , а подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону.

Додавав, що позивачем було частково сплачено борг в сумі 5 941 грн., в сумі 4 444 грн., в сумі 2 719 грн., а також в сумі 2 500 грн.

Відповідно до ст.625 ЦК через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг відповідач має сплатити на користь позивача також 3% річних в сумі 1 636,92 грн. та інфляційні втрати в сумі 11 635,26 грн.

Також за умовами типового договору (п.45) відповідачу була нарахована пеня в сумі 216,57 грн.

На підставі переліченого просив суд стягнути з відповідача суму боргу в загальному розмірі 71 297,45 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за користування тепловою енергією в розмірі 6 408,32 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 3,98 грн., з 3% річних в розмірі 30 грн. та з інфляційних втрат в розмірі 187,17 грн., а загалом 6 629 (шість тисяч шістсот двадцять девять) грн. 47 коп.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати з оплати судового збору в сумі 249,57 грн.

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за період з березня 2022 року по травень 2023 року, вважає його у цій частині незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає частковому скасуванню. Просить в оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» 3% річних в розмірі 263,88 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 009,10 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

При цьому скаржник зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», оскільки відповідачі як споживачі послуги з постачання теплової енергії не відносяться до категорії населення, про що було зазначено у позовній заяві. Вказує, що для власників нежитлових приміщень застосовується тариф як для «інших споживачів».

Позивач зазначає, що оскільки відповідач є власником нежитлового приміщення, то позивачем при розрахунку вартості наданих послуг, застосовувались тарифи, передбачені для групи «інші споживачі», а не населення.

Вказує, що суд першої інстанції не у повному обсязі дослідив обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Позивач наголошує на тому, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 263,88 грн. та інфляційних втрат у розмірі 2 009,10 за період 01.11.2021-18.11.2021 у розмірі 6 408,32 грн. підлягали задоволенню (розрахунок додається).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт поставки теплової енергії у спірний період підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 від 28.10.2021 року, 01.04.2022 року, 05.11.2022 року, 23.03.2023 року відповідно, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 р., 23.03.2022 р., 28.09.2022 р., 22.03.2023 р.

У буд. АДРЕСА_1 встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 27.09.2021 року, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснювався з урахуванням приладу комерційного обліку та відповідно пропорційно опалювальній площі приміщення.

Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг):

№8300 від 30.11.2021 р. відповідачу у листопаді 2021 р. поставлено 1,54 Гкал теплової енергії на суму 11308,80 грн. та з абонентського обслуговування - 7,02 грн.;

№ 12491 від 31.12.2021 р. відповідачу у грудні 2021 р. поставлено 1,95 Гкал теплової енергії на суму 11836,73 грн. та з абонентського обслуговування - 7,02 грн.;

№ 3222 від 31.01.2022 р. відповідачу у січні 2022 р. поставлено 2,20 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 16841,22 грн.;

№ 6658 від 28.02.2022 р. відповідачу у лютому 2022 р. поставлено 1,28 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 10559,75 грн.;

№ 9831 від 02.03.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 15649,91 грн.;

№ 12970 від 31.03.2022 р. відповідачу у березні 2022 р. поставлено 1,07 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8512,37 грн.;

№ 4383 від 30.04.2022 року було перераховано відповідачу поставлену теплову енергію на суму 1315,69 грн.;

№ 14938 від 30.04.2022 р. відповідачу у квітні 2022 р. надано послугу з абонентського обслуговування на суму 7,28 грн.;

№ 16810 від 31.05.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 7,28 грн.;

№ 18410 від 30.06.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 20104 від 31.07.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 21732 від 31.08.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 23364 від 30.09.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 23672 від 31.10.2022 р. послугу з абонентського обслуговування 8,00 грн.;

№ 3229 від 31.01.2023 р. відповідачу у січні 2023 р. поставлено 1,63 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8719,15 грн.;

№ 6921 від 28.02.2023 р. відповідачу у лютому 2023 р. поставлено 1,57 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 8398,48 грн.;

№ 8196 від 31.03.2023 р. відповідачу у березні 2023 р. поставлено 0,7 Гкал теплової енергії та з абонентського обслуговування на загальну суму 3749,33 грн., які усі були надіслані відповідачу.

Таким чином за показаннями приладу комерційного обліку у період з 01.11.2021 р. по 31.03.2023 р. відповідачем було спожито теплову енергію у розмірі 11,94 Гкал, заборгованість по сплаті яких з урахуванням проведеної оплати становить на загальну суму 57 694,20 грн. та з абонентського обслуговування на загальну суму 114,50 грн.

Отже, судом було встановлено через неналежне проведення оплат за надану теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , споживачі за період з 01.11.2021 р. по 31.03.2023 р. заборгували 57694,20 грн., а за абонентське обслуговування - 114,50 грн., а всього 57 808,70 грн.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 квітня 2021 року вбачається, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 93,8 кв. м. є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 5 вересня 2008 року. При цьому дане приміщення знаходиться у багатоквартирному житловому будинку.

За інформацією від 22 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 93,8 кв. м., є наразі ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2021 року.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль», виходив з того, що позовні вимоги за період з 01.11.2021 року по 17.11.2021 року до відповідача, як колишнього власника приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_1 боргу з наданої теплової енергії в сумі 6408,32 грн., за абонентське обслуговування 3,98 грн., з 3% річних 30 грн. та з інфляційних втрат 187,17 грн., а загалом 6629,47 грн., що відповідає межам періоду належності їй на праві власності нежитлового приміщення, оскільки немає доказів того, що новий власник такого приміщення брав на себе зобов`язання повертати борги попереднього власника, відповідачки.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до норм ст.901 ЦК України за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором.

На підставі положень ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам.

Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно ст.ст.9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) та ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

За змістом ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

На підставі ч.5 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За ст.16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання.

На підставі п.2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас.

За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 , як власника нежитлового приміщення заборгованість за спожиту теплову енергію за період 01.11.2021 31.03.2023 в розмірі 57 694,20 грн., пеню -216,57 грн., 3% річних 1636,92 грн., інфляційні втрати в порядку ст.625 ЦК України 11 635,26 грн. та плату за абонентське обслуговування у розмірі 114,50 грн., що разом складає 71 297,45 грн. (а.с.1-4).

З розрахунку ціни заяви про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період листопад 2021 року-березень 2023 ФО ОСОБА_1 видно, що розрахунок боргу проведено за період з листопада 2021 по березень 2023 року включно Таблиця №1 сума боргу складає 57 694,20 грн.; Розрахунок суми компенсації за інфляцію Таблиця №2 видно, що його проведено за період з 03.01.2022 по 18.05.2022, сума складає 11 635,26 грн.; з розрахунку збитків 3% річних Таблиця №3 встановлено, що їх нараховано за період з 03.01.2022 по 01.05.2023, сума складає 1 636,92%; борг за абонентське обслуговування - Таблиця №4 нарахована за період листопад 2021 по березень 2023 року, сума складає 114,50 грн. (а.с.93).

Під час судового розгляду справи суд перевірив та встановив, що власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 93,8 кв. м., з 18 листопада 2021 року є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 листопада 2021 року, що підтверджено Інформацією від 22 вересня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.102).

Згідно положень ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2017 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.4 ст.319, ч.1 ст.322 ЦК України власність зобов`язує, тому власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналізуючи наведені норми загального цивільного законодавства та спеціального в сфері житлово-комунальних послуг, саме власник нерухомості повинен нести відповідальність через несплату наданих житлово-комунальних послуг.

Суд першої інстанції, встановивши, що з 18 листопада 2021 року власником приміщення за адресою: АДРЕСА_2 площею 93,8 кв. м., стала ОСОБА_2 дійшов правильного висновку що відповідач, ОСОБА_1 , повинна відповідати за пред`явленими до неї позовними вимогами в межах періоду належності їй на праві власності нежитлового приміщення з 1 листопада 2021 року по 17 листопада 2021 року, оскільки немає доказів того, що новий власник такого приміщення брав на себе зобов`язання повертати борги попереднього власника, відповідачка.

При цьому, суд стягнув з ОСОБА_1 за цей період заборгованість за користування тепловою енергією в розмірі 6 408,32 грн., за абонентське обслуговування в розмірі 3,98 грн., з 3% річних в розмірі 30 грн. та з інфляційних втрат в розмірі 187,17 грн., що разом складає 6 629 (шість тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн. 47 коп., тобто стягнув основний борг, інфляційні втрати та 3 % річних в порядку ч.2 ст.625 ЦК України.

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 3% річних, інфляційних втрат за період з березня 2022 року по травень 2023 та надав розрахунок цих складових саме за вказаний період часу, однак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач переставши бути власником нерухомого майна не може відповідати за вимоги, які виникли після продажу нею об`єкта нерухомості іншому власнику, у даному випадку ОСОБА_2 .

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини справи, перевірив доводи позивача, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 07 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: