Справа № 167/1179/23
Номер провадження 2/167/16/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 січня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гармай І. Т.,

з участю секретаря судового засідання Ісакової Н. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Костюшко П. М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що 04 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мінівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 288708216 (далі Кредитний договір, Договір).

Вказує, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти на умовах визначених цим договором. Відповідно до Реєстру боржників № 146 від 10 серпня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 288708216.

Зазначає, що 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрах боржників.

Покликається на те, що відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36514,75 грн, з яких: 11750 грн сума заборгованості по основному боргу, 24764,75 грн сума заборгованості за відсотками. Зазначає, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Вказує, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 06 березня 2023 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Таким чином зазначає, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 288708216 в розмірі 36514,75 грн, з яких: 11750 грн - сума заборгованості по основному боргу, 24764,75 грн - сума заборгованості за відсотками.

Ураховуючи наведене, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 288708216 в розмірі 36514,75 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Відзив на позовну заяву відповідачем подано не було.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, 07 листопада 2023 року через систему «Електронний суд» надіслала заяву в якій просила позов задовольнити та судові засідання по вказаній справі проводити у відсутності представника позивача. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 03 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено 29 листопада 2023 року о 10 год 30 хв.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року розгляд справи відкладено на 13 год 00 хв 27 грудня 2023 року.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 27 грудня 2023 року розгляд справи відкладено на 13 год 30 хв 30 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку.

Фактичні обставини справи.

04 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 288708216 (далі - Договір, Кредитний договір).

За цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 11750 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 1.1 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 11750 грн, відразу після укладення Договору.

Загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії Договору. Позичальник має право користуватися кредитом від дати фактичного отримання суми кредиту за кожним траншем та до закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання (п. 1.5, 1.6 Кредитного договору).

Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період)(п. 1.7 Кредитного договору).

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Кредитного договору строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих відсотків за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (п. 1.8 Кредитного договору).

Відповідно до п. 1.9., 1.9.1. Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язувався сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховувалися в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 605,90 % річних, що становить 1,66 % від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з п. 1.9.2. Кредитного договору за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,99% річних, що становить 1,66% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Відповідно до п. 1.12.2 Кредитного договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50% річних, що становить 2,30 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

В п. 1.13 Кредитного договору сторони обумовили, що проценти в розмірі, визначеному зокрема п. 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником.

Враховуючи, що на момент укладення Договору не можливо визначити модель поведінки позичальника щодо отримання додаткових траншів за Договором в рамках кредитного ліміту, обчислення зокрема реальної річної процентної ставки наведено в Паспорті споживчого кредиту, що є невід`ємним додатком до цього Договору( п. 1.14 Кредитного договору).

Згідно з розділом 6 Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 288708216 від 04 червня 2021 року процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 839,50 % річних.

31 грудня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відповідно до якої сторони дійшли згоди викласти текст Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у новій редакції (далі Додаткова угода).

Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК« ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 20102022 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.

Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 4.1 Договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у Додатку до цього Договору.

У п. 2.2. Договору факторингу сторони обумовили, що розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до копії витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі в сумі 36514,75 грн, з яких: 11750 грн заборгованість по основному боргу, 24764,75 грн заборгованість за відсотками.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором за період з 06 березня 2023 року по 31 серпня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 06 березня 2023 року становила 36514,75 грн.

Суд зазначає, що Договір кредитної лінії № 021 від 04 червня 2021 року, Додаткова угода № 26 від 31 грудня 2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Договір факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року в установленому порядку недійсними не визнані, тобто в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Докази сплати відповідачем будь-якої суми заборгованості за даним Кредитним договором відсутні.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за Договором кредитної лінії № 288708216, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Що стосується права позивача заявляти вимоги до відповідача, то вони ґрунтуються на нормах права.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 04 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 288708216 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 11750 грн, який він зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ним на визначених у Кредитному договорі умовах (строк кредитування - 30 календарних дні «Дисконтний період», Дисконтна процентна ставка 1,66 % в день, при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 2,30 % в день).

Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів (частини коштів) ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України він не надав, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 11750 грн необхідно задовольнити.

Надаючи оцінку сумі заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитними коштами, наведеній позивачем у розрахунку, суд зазначає таке.

У Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, після закінчення строку дії кредитного договору змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування процентів за користування грошовими коштами можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України.

Відтак, після спливу визначеного договором строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки припиняється.

Відповідно до п. 1.7 Кредитного договору № 288708216 від 04 червня 2021 року кредит надавався строком на 30 дні.

Умовами Договору, зокрема п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно строк надання Кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена.

Проте, матеріали справи не містять доказів здійснення ні позичальником, ні кредитодавцем вищевказаних дій, що свідчить про відсутність підстав для продовження строку дії Кредитного договору.

З огляду на зазначене, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії Кредитного договору є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за цим Договором необхідно нараховувати до 03 липня 2021 року.

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року №911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Ураховуючи наведене, суд бере до уваги строк надання кредиту на період з 04 червня 2021 року по 03 липня 2021 року та розмір відсотків 2,30% в день від суми кредиту.

Відтак, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 04 червня 2021 року по 03 липня 2021 року складає 8107,50 грн (11750 грн х 2,30% х 30 дні= 8107,50 грн).

При цьому, судом враховуються відсотки, які передбачені умовами Кредитного договору при невиконанні зобов`язання та погоджені сторонами (п. 1.12.2 Кредитного договору).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за Кредитним договором № 288708216 становить 19857,50 грн, з яких: 11750 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8107,50 грн заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором № 288708216 від 04 червня 2021 року в сумі 19857,50 грн, з яких: 11750 грн заборгованість за основною сумою боргу, 8107,50 грн заборгованість за відсотками.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн та заявлено позовні вимоги про стягнення 36514,75 грн.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 19857,50 грн, що становить 54,38 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1459,56 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Договором кредитної лінії № 288708216 від 04 червня 2021 року в розмірі 19857 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень, 50 копійок з яких: 11750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень заборгованість за основною сумою боргу, 8107 (вісім тисяч сто сім) гривень 50 копійок заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1459 (одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 56 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного рішення 30 січня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032, .

Представник позивача: Чечельницька Антоніна Олексіївна, адреса: м.Бровари, вул. Лісова, буд. 2, поверх № 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддя І. Т. Гармай