РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Володимирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Володимирської міської ради Волинської області про визнання права власності на спадкове майно і визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

У позовній заяві, уточненій під час розгляду справи у суді, покликається на ту обставину, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина за законом, у тому числі на право на право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01.07.2004 року на земельну ділянку 0,85 га, у тому числі площею 0,60 га для особистого підсобного господарства і площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1. Однак у наявності є земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,35 га для особистого підсобного господарства.

Позивач зазаначає, що після смерті батька спадщину фактично прийняла вона та її матір ОСОБА_3 , однак не оформила свої спадкових прав, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На випадок смерті вона заповіту не залишила.

Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,

У даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті батька та матері, однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійний батько не встиг за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельну ділянку, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено.

Просила суд право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2

Також просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - земельну ділянку загальною площею 0.60 га, в тому числі: площею 0.35 га для особистого підсобного господарства і площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і яка відповідно до рішення сесії Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №6/7 від 29.01.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» була передано безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 .

У підготовчому судовому засіданні:

Позивачка не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, від сільського голови Володимирської міської ради Пальонки І.А. надійшла письмова заява, згідно якої заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розгляд справи проводити у відсутності їх представника.

Процесуальні рішення суду:

30 серпня 2023 року судом винесено ухвалу, якою позовну заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази.

Судом встановлено:

Відповідно до рішення сесії Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №6/7 від 29.01.1997 року, згідно Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року № 15-92 сільська рада вирішила передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку 0,85 га, у тому числі площею 0,60 га для особистого підсобного господарства і площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18 червня 1999 року, виданого Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу.

Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

З матеріалів спадкової справи № 1112/2000 ОСОБА_2 вбачається, що спадщину після його смерті прийняла його дружина ОСОБА_3 , спадкоємець першої черги за законом.

З витягу з погосподарської книги № 16 за 2023 рік виконавчого комітету Володимирської міської ради вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 08 серпня 2011 року, виданого Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07 березня 1978 року, виданого Зарічанською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, та свідоцтв про смерть серія серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом.

Згідно повідомелння державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Билень Н.П., 23.02.2024 року позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_1 . Нотаріусом було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії та роз`яснено позивачу, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів, вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 81 ч.1 п. «г» Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено ст. 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 1225 ч.1 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що позивачка є єдиною особою, що претендує на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті батька права власності на земельні ділянки та право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 133, 141, ,246, 247, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 524,527,529,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1262 ЦК України, ст.ст. 81, 125-126, 152 ч. 3 п. «а» Земельного Кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Володимирської міської ради Волинської області (, вул. Галицького, 5, м. Володимир Волинської області) про визнання права власності на спадкове майно, визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та реєстрації права власності в порядку спадкування за законом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - земельну ділянку загальною площею 0.60 га, в тому числі: площею 0.35 га для особистого підсобного господарства і площею 0.25 га для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і яка відповідно до рішення сесії Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області №6/7 від 29.01.1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування» була передано безкоштовно в приватну власність ОСОБА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя Ірина КУСІК