РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024

м.Харків

Справа № 639/971/24

провадження 2/639/694/24

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

Учасники справи:

представник позивача- ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до суду звернувся Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради з позовом до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері без позбавлення батьківських прав та просить закріпити за малолітньою право проживання та користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, які підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язати Комунальний заклад соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова» відкрити на ім`я ОСОБА_4 , 2011 р. народження , особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що на обліку ССД по Новобаварському району знаходиться малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах. Згідно інформації, КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради від 30.10.2023, ОСОБА_4 була знайдена біля буд. АДРЕСА_2 і 24.10.2023 на підставі акту органу внутрішніх справ доставлена до медичного закладу. Мати дитини ОСОБА_2 подала до відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області письмову заяву про вилучення дитини із сім`ї у зв`язку із неспроможністю виконувати обов`язки з виховання дочки.Не заперечувала відповідач також проти позбавлення її батьківських прав, про що надала нотаріально посвідчену заяву. За клопотанням ССД по Новобаварському району малолітню ОСОБА_3 тимчасово влаштовано до Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова, де вона перебуває по теперішній час.

Позивач посилається на те, що відповідно до характеристики на родину, наданою адміністрацією Харківського ліцею № 54, де навчається у 7 класі ОСОБА_3 , дівчина має низьку навчальну мотивацію, не цікавиться оволодінням шкільними знаннями, по характеру конфліктна, дратівлива, інколи проявляє агресію по відношенню до оточуючих. Мати дитини не користується авторитетом у доньки, не має впливу на її поведінку,малолітня маніпулює матір`ю, але особистої емоційної прив`язаності до неї не має, хоче повернутися до дому тільки тому, що вдома відсутній контроль з боку матері. Житлово-побутові умови проживання сім`ї незадовільні, будинок потребує ремонту, дитина не має місця для занять, часто поводиться агресивно до матері, яка з вихованням дитини не справляється. Дівчина часто проводить час поза домом, гуляє містом без дозволу, вимагає у матері гроші, пропускає уроки. Відповідач не приділяє уваги виховання доньки, не підтримує її та не допомагає, не цікавиться успіхами, не відвідує батьківські збори. ОСОБА_2 було направлено до Харківської регіональної служби для отримання порад психолога та налагодження стосунків між матір`ю та дитиною, але відповідач порадами не скористувалася. Мати дитини ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Питання про доцільність відібрання малолітньої ОСОБА_3 від матері попередньо розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи рекомендації Комісії, Департамент служб у справах дітей Харківської міської рада, який діє від імені органу опіки та піклування щодо дітей, вважає за доцільне відібрати малолітню ОСОБА_3 , 2011 року народження від матері, що на думку позивача, надасть можливість дитині до усунення причин, які перешкоджали її належному вихованню, розвитку, матеріальному забезпеченню та стали підставою для її відібрання, проживати та виховуватися в умовах належного рівня задоволення індивідуальних потреб відповідно до віку, статі, стану здоров`я тощо, що в свою чергу є способом захисту прав дитини у вигляді припинення дій, що порушували її права та законні інтереси. Це або крок до оздоровлення неблагополучної сім`ї , або, навпаки, крок до повного припинення правовідносин шляхом позбавлення її у майбутньому батьківських прав зі всіма наслідками.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову не заперечувала та стверджувала, що вона працює та не може приділяти достатньо часу дитині. Крім того, дочка успадкувала тяжкий характер від біологічного батька, який також агресивно себе поводив , тому дитина не сприймає ніяких заборон і поводиться так, як їй потрібно, вимагає гроші, навчатись не хоче, під час останнього конфлікту кидалась з молотком на матір, збивала замок на двері. Вважає, що за час перебування у Центрі дочка змінилась, оцінила свою поведінку і напевно буде краще поводитися вдома.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку.

ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.07.2011 р. Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( а.с. 8,11).

За довідкою Реєстру територіальної громади м.Харкова ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 , 2011 року народження мешкає АДРЕСА_1 ( а.с. 12).

Наказом ССД по Новобаварському району м.Харкова від 10.11.2023 № 59 малолітню ОСОБА_4 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах з підстав проживання в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей.

Згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 24.10.2023, співробітниками органу внутрішніх справ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області була виявлена по вул.Гостинна, 34 в м.Харкова дитина ОСОБА_3 , 12 років , яка доставлена до Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради, де проходила медичне обстеження ( а.с. 13,14).

Як вбачається з письмової заяви ОСОБА_2 , пояснень відповідача, вона просила відділ поліції вилучити з її сім`ї дочку ОСОБА_4 , 2011 року народження, оскільки вона не справляється з її вихованням, дитина постійно здійснює насильство в сім`ї по відношенні до матері, часто не ночує вдома, не слухається та повністю ігнорує вимоги матері. ОСОБА_2 повідомила, ще не має наміру повертати свою дочку, оскільки не впливає на дитину і не може належним чином виконувати батьківські обов`язки.16.11.2023 ОСОБА_2 письмово заявила про згоду на позбавлення її батьківських прав, не приймала участі в вихованні та утриманні дитини, тому як більшість часу проводила на роботі та інших справах ( а.с. 15-17).

На підставі путівки Департаменту у справах дітей Харківської міської ради № 350 від 07.12.2023 р. ОСОБА_4 , 2011 року народження передано Комунального закладу соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова ( а.с. 18-19).

З інформації КЗСЗД « Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» від 26.01.2024 малолітня ОСОБА_3 , яка виховується у Центрі має низьку навчальну мотивацію, з низьким рівнес працездатності, не цікавиться оволодінням шкільними знаннями. Дівчинка конфліктна, дратівлива, проявляє агресію по відношенню до оточуючих, серед однолітків не користується авторитетом, емоційно нестійка, вживається у різні соціальні ролі, переважає демонстративність поведінки, потреба подобатися оточуючим, залежність від середовищ них впливів, пошуки визнання та прагнення до причетності до міжособистісної взаємодії. Будь-які формальні рамки погано переносяться. Виражене емоційне переключення без глибини переживань і мінливість у прихильності. Мати дитини ОСОБА_2 не користується авторитетом у доньки, не має впливу на поведінку доньки та не може в повному обсязі виконувати свої батьківські обов`язки. Емоційний зв`язок між матір`ю та донькою відсутній. Дитина хоче повернутися до дому, але тільки тому, що вдома відсутній контроль з боку матері. Відповідач неодноразово відвідувала консультації та бесіди з директором Центру щодо стосунків з донькою. Можна впевнено стверджувати, що донька маніпулює матір`ю, але особистої емоційної прив`язаності до матері не має. Відповідач не впевнена, що впорається з вихованням доньки, оскільки не має впливу, авторитету та часу на виховання ( а.с.20).

Характеристикою на родину учениці 7 класу Харківського ліцею № 54 Харківської міської ради підтверджено, що сім`я ОСОБА_5 проживає у приватному будинку, житлово-побутові умови незадовільні, квартира потребує ремонту, дитина не має місця для занять. Донька поводиться агресивно по відношенню до матері, часто відбуваються конфлікти, зафіксовані випадки фізичного насильства з боку малолітньої, з її вихованням мати не справляється. Дитина часто проводить час поза домом,гуляє містом без дозволу, вимагає у матері гроші. В школі уроки відвідує рідко, з однокласниками не спілкується, друзів у класі немає. Мати дитини зовсім не приділяє уваги вихованню доньки, батьківські збори не відвідує ( а.с. 22).

Відповідач ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, тобто за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.11.2023 ( а.с.25).

Відповідно до довідки Центру № 122 від 22.04.2024 у квітні 2024 малолітня ОСОБА_3 евакуйована до Івано-Франківської області. Дівчина повідомила матері про тимчасове переміщення з міста Харкова до іншого регіону, але мати навіть не прийшла провести дитину. Декілька разів малолітня телефонувала матері з потягу, розповідала про краєвиди, але мати судячи з настрою дитини не проявляла зацікавленості. Наразі малолітня спілкується з матір`ю в телефонному режимі, намагається довести, що змінила своє ставлення до неї, нібито зрозуміла свої помилки. Мати дитини не докладає зусиль, щоб покращити стосунки з донькою та не намагається виправити ситуацію.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

За положеннями пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

У частині першій статті 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до протиправної чи розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику для життя, здоров`я або для морального виховання. Ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини варто оцінювати з урахуванням її фізичного та психічного розвитку.

Європейський суд з прав людини зазначав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки, неналежного піклування про малолітню дитину у вигляді незабезпечення належних умов проживання, що саме по собі створює загрозу для її життя , здоров`я, морального виховання. Таке поводження з дитиною вказує на порушення її прав та неповаги до гідності малолітньої. Відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним способом захисту прав і якнайкращого забезпечення інтересів дитини, що є пріоритетним при вирішенні цієї справи.

Частиною 4 ст. 170 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181, ч.1ст.183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Приписами ст.182 СК України передбачено,що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи надані позивачем докази, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Нормами ч.1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 248 Сімейного Кодексу України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Оскільки малолітня ОСОБА_4 зареєстрована у буд. АДРЕСА_1 , житлова площа зберігається за нею до досягнення повнолітнього віку.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд вважає за необхідне за правилами ст. 141 ЦПК України стягнути на користь держави з відповідача, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. за дві позовні вимоги про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, від сплати якого позивач звільнений на підставі Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.

Закріпити житло за малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2024 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. Аліменти підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Зобов`язати Комунальний заклад соціального захисту для дітей «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» міста Харкова» відкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили.

В іншій частині позовних вимог Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у дохід держави у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін: Позивач- Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (, м.Харків, вул.Чернишевська, 55);

Відповідач- ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 29.04.2024.

СУДДЯ -