ЧЕРВОНОАРМІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/951/23
Провадження № 2/292/13/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року смт Пулини

Червоноармійський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Рябенької Т.С.,

секретаря судових засідань Володіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт Пулини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Наталія Олександрівна про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи його тим, що вона та відповідачка є дітьми ОСОБА_3 , 1952 р.н. та ОСОБА_4 , 1948 р.н., які з 1975 року проживали в будинку АДРЕСА_1 . Даний будинок батьки будували самі та проживали в ньому все своє життя. Також батько отримав від колгоспу присадибну земельну ділянку площею 0,3 га біля вказаного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько ОСОБА_4 помер. Після його смерті в будинку залишилася проживати і була зареєстрована їх мати ОСОБА_3 , яка й мала успадкувати майно після його смерті.

ІНФОРМАЦІЯ_2 їх мати ОСОБА_3 померла. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 заведена спадкова справа. Під час розмови із сестрою з приводу поділу між ними спадкового майна батьків, ОСОБА_2 повідомила їй, що батькова земельна ділянка залишається за нею, а вона може оформити земельну ділянку після смерті матері. Будинок мав дістатись їм навпіл, однак сестра після оформлення нею земельної ділянки після смерті матері, зволікала з відповіддю, тому вони припинили спілкування. У зв"язку з оголошенням карантину, початком повномасштабної війни та проблемами зі здоров"ям вона не мала фізичної можливості зайнятися питанням успадкування будинку. У грудні 2022 року вона звернулася до державного нотаріуса Пулинської нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки після його смерті вже заведена спадкова справа № 436/2016 та видано свідоцтво про право на спадщину на іншого спадкоємця, тобто будинок батьків та земельну ділянку успадкувала її сестра ОСОБА_2 .. Вважає, що відповідачка після смерті батька мала право лише на успадкування права власності на половину будинку, який належав не лише батьку, а й матері. Факт відмови матері від спадщини після смерті свого чоловіка не свідчить про її відмови від своєї частки в спільному майні подружжя. Враховуючи викладене, просить суд визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 становить 1/2 його частину, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , видане на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім"я Голомах Г.Г. державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області 27.06.2020 та зареєстроване в реєстрі за № 495, скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 254, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді від 07.08.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження. 03.01.2024 від представника відповідачки ОСОБА_5 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строків на подання відзиву на позовну заяву. Даний відзив представник відповідачки мотивує тим, що в спадкові права на спірний будинок відповідачка вступила після смерті обох батьків. Батьки сторін ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя надбали дві земельні ділянки (паї) та житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після смерті батька ОСОБА_7 за заявою відповідачки та її матері ОСОБА_3 . Пулинською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 436/2016. Відповідачка прийняла спадщину шляхом подання заяви в 6-тимісячний строк, а ОСОБА_3 від спадщини відмовилася. Позивачка в свою чергу заяви про вступ у спадщину не подавала, жодних претензій не мала. Після смерті матері земельні ділянки (паї), які належали їх батькам, вони поділили порівну кожній по земельній ділянці. Спорів відносно житлового будинку до 2023 року жодних не було.

Твердження позивачки, що вона затягувала з якоюсь відповіддю, не відповідає дійсним обставинам справи. Позивачці ніхто не чинив перешкод у подачі заяви про вступ у спадщину та її прийнятті, однак остання до 2023 року наміру вступу у спадщину не мала та з даним питанням до неї не зверталася. Відповідачка до 2016 року разом із своєю сім"єю проживала з покійними батьками, доглядала за ними та здійснила їх поховання. Також вона допомагала батькам здійснювати ремонт у спірному будинку і власними силами міняла котел на опалення. На даний час ОСОБА_2 в належному стані підтримує порядок в спірному будинку, а позивачка вирішила, що його потрібно продати і розділити кошти, так як їй потрібно купити дітям житло. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про право особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, тому позовна вимога про визначення 1/2 частки померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 є незаконною та такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо скасування свідоцтва про право на спадщину зазначає наступне. Спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю їх батьків, однак право власності на даний будинок було зареєстроване лише на батька. Спадкова справа заведена лише після смерті батька. У 1975 році саме батькові виділялася присадибна ділянка, на якій розміщений

спірний житловий будинок і яка на даний час є неприватизованою. У позовній заяві відсутні

письмові докази того, що державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Іващенко Н.О. діяла всупереч чинному законодавству та здійснила незаконне оформлення спадкового майна. Крім того, у позивачки відсутні реальні поважні причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Враховуючи викладене, просить суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Своїм правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву в порядку ст. 179 ЦПК України позивачка та її представник не скористалися.

Ухвалою суду від 12.02.2024 поновлено представнику відповідачки ОСОБА_5 строк для подачі відзиву на позовну заяву, прийнято вказаний відзив на позовну заяву та приєднано його до матеріалів справи, закрито підготовче засідання у справі та призначено її до судового розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 не з"явилися, від останньої на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з"явилися, від останньої на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без участі сторони відповідача за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги не підтримують і просять відмовити в повному обсязі. Правова позиція сторони відповідача викладена у відзиві на позовну заяву від 28.12.2023.

Третя особа - державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Н.О. в судове засідання не з"явилася, про місце, дату та час його проведення повідомлена належним чином. Подала до суду письмову заяву про слухання справи без її участі у зв"язку з неможливістю участі у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого

особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що батьками сторін є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що

підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 16.08.1973, виданого міськбюро ЗАГС м. Житомир та серії НОМЕР_2 від 15.01.2001, повторно виданого виконкомом Івановицької сільської ради Червоноармійського району Житомирської області (а.с. 24, 67, 84).

Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №3 від 30.11.2022 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.01.1972 (а.с. 19). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 04.03.1995 позивачка у зв"язку з реєстрацією шлюбу зі ОСОБА_9 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_11 (а.с. 25).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 20.12.2008 відповідачка у зв"язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_12 змінила дошлюбне прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_13 (а.с. 68, 84). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 30.11.2022, повторно виданого 30.11.2022 Пулинським відділом ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що складено відповідний актовий запис № 21 (а.с.17). Згідно копії архівної довідки № С-88 від 06.04.2023, виданої архівним відділом Житомирської районної військової адміністрації Житомирської області, у протоколі № 5 від 28.09.1975 зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Горького с. Івановичі Червоноармійського району Житомирської області зазначено: Слухали: Заяви про виділення присадибних ділянок ОСОБА_14 . Ухвалили: Виділити присадибні ділянки новоутвореним господарствам: ОСОБА_14 - 0,30 га" (а.с. 9). Як вбачається з копій довідок Івановицького старостинського округу Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 536, № 538 від 01.12.2022 померлий ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті та протягом шести місяців після його смерті за вказаною адресою праживала та була зареєстрована його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 10). Відповідно до копії довідки Івановицького старостинського округу Пулинської селищної ради Житомирського району Житомирської області № 537 від 01.12.2022 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 2, погосподарський № 01-0071 на 2016-2020 роки рахується за померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10). Згідно копії виписки з погосподарських книг за 1975-2016 р.р. сім"я ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , сім"я зареєструвалась за даною адресою 30.05.1975. До складу сім"ї у 1975-1982 роках входили: голова двору ОСОБА_4 , 1948 р.н., дружина ОСОБА_3 , 1952 р.н., дочка ОСОБА_15 , 1973 р.н. та син ОСОБА_16 , 1976 р.н. У 1983 році народилася дочка ОСОБА_7 (а.с. 11-12).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №329210849 від 14.04.2023 ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, право власності зареєстровано державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори

Житомирської області, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 254 (а.с.23).

За даними Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області

№431/01-16 від 09.12.2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заведена спадкова справа за № 436/2016. Спадкоємці по справі ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у встановлені законом строки шляхом подачі заяви у шестимісячний строк, та ОСОБА_3 , яка відмовилася від прийняття спадщини у встановлені законом строки (а.с. 13-14).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 21.02.2019, виданого 21.02.2019 Пулинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що складено відповідний актовий запис № 33 (а.с.18).

За даними Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області №432/01-16 від 09.12.2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведена спадкова справа за № 202/2019. Спадкоємцями по справі є ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину у встановлені законом строки шляхом подачі заяви у шестимісячний строк, та ОСОБА_2 , яка відмовилася від прийняття спадщини у встановлені законом строки (а.с. 15-16). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області № 437/02-31 від 10.12.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , яка була спадкоємицею на 1/2 частку в спільному майні подружжя померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв"язку з тим, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 вже заведено спадкову справу та видано свідоцтва про право на спадщину на іншого спадкоємця відповідно до спадкової справи № 436/2016 (а.с. 21-22). Як вбачається з копії спадкової справи № 436/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , заведеної Пулинською державною нотаріальною конторою Житомирської області, після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2 шляхом подання в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Інша спадкоємиця ОСОБА_3 від обов"язкової частки у спадщині після померлого чоловіка ОСОБА_4 відмовилася. 24.10.2018 року державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області на ім"я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на земельну ділянку площею 3, 6696 га, розташовану на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирської області з кадастровим номером №:04:000:0156. Крім того, 27.06.2020 державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області на ім"я ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на праві власності. Державну реєстрацію права власності на даний житловий будинок проведено державним реєстратором Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Осіпчук Л.М. 26.11.2019, номер запису про право власності: 34446484, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна - 254 (а.с. 60-96). Згідно копії спадкової справи № 202/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , заведеної Пулинською державною нотаріальною конторою Житомирської області, спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняли її дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом подання в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. 09.08.2019 ОСОБА_2 подала заяву про відмову від обов"язкової частки у спадщині після померлої

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 08.10.2019 державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області на ім"я ОСОБА_1 видано свідоцтво про

право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме - на земельну ділянку площею 2,5043 га, розташовану на території Івановицької сільської ради Пулинського району Житомирської області з кадастровим номером №:04:000:0157 (а.с. 37-59).

Згідно надано представником відповідача ОСОБА_5 копії висновку про вартість об"єкта оцінки від 20.10.2023 ринкова вартість оцінюваного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки (без урахування вартості земельної ділянки) із заокругленням складає 78 000 грн.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Приписами частин 1, 2 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 346 ЦК України, підставою припинення права власності є відмова власника від права власності.

Відповідно до статті 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Відповідно до пункту 4.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на-1/2частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

Статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається

нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя.

Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Отже, той з подружжя, хто є живим, реалізуючи свої права як спадкоємець, має право подати заяву про прийняття спадщини (чи відмови у її прийнятті), а також заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя.

При підписанні заяви про відмову від спадщини, зареєстрованої 24.11.2016 за № 67, ОСОБА_3 зазначила, що відмовляється від обов"язкової частки у спадщині після померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй роз`яснено, що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, заява підписана без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за її справжньою волею. При цьому суд погоджується з доводами позивачки про те, що факт відмови ОСОБА_3 від спадщини після смерті її чоловіка не свідчить про те, що вона відмовилась від своєї частки у спільному майні подружжя.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, оскільки спірний житловий будинок батьки сторін набули під час перебування у шлюбі за спільною участю, коштами та працею в набутті майна, тому він є їх спільною сумісною власністю і їх частки в спільному майні, в тому числі в житловому будинку є рівними, відтак позовна вимога про визначення 1/2 частки померлої ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на спірний житловий будинок підлягають задоволенню.

Статтею 1301 ЦК України визначені підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

З огляду на викладене, оскільки право власності ОСОБА_3 на належну їй частину у спільному майні не припинилось після смерті чоловіка ОСОБА_4 , тому нотаріусом безпідставно видано на ім"я відповідачки свідоцтво про право на спадщину на цілий спадковий житловий будинок, який зареєстрований на праві власності за спадкодавцем. Відтак суд приходить до висновку про визнання недійсним у 1/2 частині свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області 27.06.2020 Іващенко Н.О., яким посвідчено право ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 495.

Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірний житловий будинок суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на

нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивачки у такому разі є не скасування державної реєстрації права власності, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18).

Таким чином, вимоги позивачки у частині скасування записів про право власності на спірний житловий будинок підлягають задоволенню.

Щодо позовної заяви про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Як встановлено ст. ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред"явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, відповідачка написала заяву про відмову від обов"язкової частки у спадщині після померлої ОСОБА_3 , тому в силу ст. 1216 ЦК

України, позивачка набуває право на 1/2 спадкового житлового будинку після смерті матері

ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом, як єдина спадкоємиця, що вступила у спадкові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує його з відповідачки в сумі 4844,80 грн на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, п. 7 ч. 1 ст.255, ст. ст. 263-268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.1233, 1235, 1257 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Наталія Олександрівна про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити. Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 його частину. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , видане на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ім"я Голомах Ганни Григорівни державним нотаріусом Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області 27.06.2020 та зареєстроване в реєстрі за № 495. Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна 254. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 право власності на 1/2 частину житлового бужинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.С. Рябенька