Номер провадження: 22-ц/813/82/24
Справа № 495/4698/16
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О.Д.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна») у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Гайда-Герасименко О.Д. 15 травня 2017 року у м. Білгород-Дністровський Одеської області, -

встановила:

У червні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т. 1 а.с. 2-3).

В обґрунтування позову заявник посилався на те, що між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір приєднання №1 від 23.03.2013 року. Відповідно до п.1.2.2, надання кредиту здійснювалось у гривні з метою, визначеною п.1.2.3. цього договору. Згідно з додатком №1 до договору кредиту від 22 березня 2016 року, датою надання кредиту є 25 березня 2013 року. Відповідно до умов договору кредиту, банк надав позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених в договорі кредиту, грошові кошти в сумі 142400 грн. зі сплатою 19,92% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 21 березня 2018 року.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором щодо надання кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 22 березня 2013 року по 16 травня 2016 року.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки спірні відносини між сторонами по справі виникли з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору в частині сплати кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до умов п.1.2.6 кредитного договору, позичальник зобов`язувався сплачувати проценти за користування кредиту за фіксованою процентною ставкою 19,92% річних. Згідно п.1.2.8 кредитного договору, кредит погашається з «21» по «21» число кожного місяця. Проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно з 21 по 21 число місяця, наступного за звітним. 02 червня 2016 року на адресу відповідача був направлений лист-вимога вих. №3256 про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та виконання договірних зобов`язань за договором приєднання №1 від 23 березня 2013 року.

Станом на 16 травня 2016 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором приєднання №1 від 22 березня 2013 року складала: 83 003,98 грн. заборгованість по кредиту; 2285,75 грн. заборгованість по відсоткам; 5368,92 грн. прострочення платежів по кредитному договору.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року у задоволенні позову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» було відмовлено (т. 1 а.с. 237-240).

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Імексбанк» заборгованість за договором в розмірі 69399 грн., а також 4122, 92 грн. заборгованості за відсотками, 5368, 92 грн. - пені за рік на дату подання позовної заяви, та 1378 грн. судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а.с. 2-7).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Імексбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» було відхилено. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року - залишено без змін (т. 2 а.с. 62-65).

Постановою Верховного суду від 10 квітня 2019 року касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнка А.А. було задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2 а.с. 105-109).

Сторони про розгляд справи на 20 лютого 2024 року були сповіщені належним чином, в судове засідання з`явився ОСОБА_1

ТОВ «Росвен Інвест Україна» було сповіщено належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина п`ята статті 14 ЦПК України).

Адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Інші особи реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в добровільному порядку (частина шоста статті 14 ЦПК України).

Зміст вказаної процесуальної норми свідчить про те, що для цілей ЦПК України офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Вказаний висновок також узгоджується із правовою позицією щодо належного виклику учасника справи засобами електронної пошти, викладеною Верховним Судом у постановах від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 та від 26 жовтня 2022 року у справі № 761/877/20.

При цьому, згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 20 січня 2023 року у справі №465/6147/18 від 06 березня 2023 року, справа № 753/19393/20 зазначено, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Імексбанк» Матвієнка А.А. підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування судом норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2013 року між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір приєднання №1, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 142400 грн. на строк до 21 березня 2018 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також інші платежі відповідно до договору.

Сторони погодили, що за користування кредитом сплачуються проценти за фіксованою процентною ставкою 19,92 % річних.

Кредит мав погашатись з 21 по 21 число кожного місяця. Проценти за користування кредитом повинні сплачуватись щомісячно з 21 по 21 число місяця наступного за звітним (пункт 1.1 договору приєднання).

У додатку №1 до договору приєднання міститься графік погашення заборгованості, відповідно до якого кредит і проценти погашаються щомісячним платежем у сумі 4050 грн.

26 січня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цього ж дня прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27 січня 2015 року запроваджено у банку тимчасову адміністрацію і призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» Северина А.П.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 травня 2015 року №105 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Імексбанк», а рішенням від 28 квітня 2016 року №638 продовжено ліквідаційну процедуру до 26 травня 2018 року включно.

02 червня 2016 року на адресу відповідача був направлений лист-вимога вих. №3256 про дострокове повернення кредиту, сплату відсотків та виконання договірних зобов`язань за договором приєднання №1 від 23 березня 2013 року.

Після пред`явлення вимоги про дострокове погашення заборгованості, ОСОБА_1 продовжив виконувати умови договору та здійснювати щомісячні платежі за договором.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 травня 2021 року було витребувано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» розгорнутий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Договором приєднання №1 від 22 березня 2013 року станом на 16 травня 2022 року та інформацію щодо погашення заборгованості згідно вказаного договору.

12 травня 2022 року до суду апеляційної інстанції від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Імексбанк» надійшла заява на виконання вказаної ухвали, у якій Фонд зазначив, що не має можливості надати інформацію щодо виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором приєднання №1 від 22 березня 2013 року.

На підставі викладеного, справа розглядається судом апеляційної інстанції на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2023 року було залучено до участі у справі, у якості правонаступника ПАТ «Імексбанк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна».

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 610, 611 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що частина з поданих ОСОБА_1 квитанцій свідчить про сплату ним платежів не на користь ПАТ «Імексбанк», а іншому отримувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті».

Колегія суддів зазначає, що підставами сплати ОСОБА_1 платежів за договором кредиту на користь ТОВ «Компанія Дасті» стали наступні обставини.

21 листопада 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Імексбанк» (Первісний кредитор, далі - ПАТ «Імексбанк») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрегат» (Новий кредитор, далі - ТОВ «Фрегат») було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор за плату передає/відступає, а Новий кредитор одержує/набуває права вимоги, належні Первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між Первісним кредитором та відповідними фізичними особами (надалі кожний окремо іменується «Боржник», а разом «Боржники»), перелік яких зазначено в Додатку N 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за відповідним кредитним договором (далі - Основний договір), зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом, процентами, штрафами, пенями, витратами, понесеними Первісним кредитором в зв`язку з невиконанням Боржником своїх зобов`язань (п. 1.2. договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року).

У п. 1.5. договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року сторони встановили, що на дату укладання цього договору загальний розмір грошових вимог Первісного кредитора до Боржників, які підлягають відступленню за цим договором, складає 312237465,66 грн. та є таким, що змінюється внаслідок щоденних нарахувань відсотків за окремими Основними договорами, можливих погашень Боржниками заборгованості тощо.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2. договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, у зв`язку з відступленням права вимоги за цим договором Новий кредитор сплачує Первісному кредитору винагороду 28260000 грн. без ПДВ. Розподіл отриманої від Нового кредитора винагороди здійснюється Первісним кредитором самостійно. Отримані від Нового кредитора кошти є виключно власністю Первісного кредитора та за будь-яких підстав не підлягають до повернення Новому кредитору повністю або частково, будь-яка додаткова винагорода, як від Нового кредитора на користь Первісного кредитора, так і від Первісного кредитора на користь Нового кредитора, до сплати не підлягає.

У відповідності до п. 5.1 договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

26 грудня 2014 року між ПАТ «Імексбанк» (Банк), ТОВ «Фрегат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» (далі - ТОВ «Компанія Дасті») було укладено договір про заміну сторони в зобов`язанні, за умовами якого за цим договором здійснюється заміна сторони, а саме Нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, який укладений між Банком та ТОВ «Фрегат».

У п. 2. договору про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року визначено, що з моменту підписання цього договору усі права та обов`язки Нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року переходять від ТОВ «Фрегат» до ТОВ «Компанія Дасті».

Пунктом 4. договору про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року передбачено, що до ТОВ «Компанія Дасті» переходять усі права та обов`язки ТОВ «Фрегат» на дату укладання цього договору.

06 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» (Первісний кредитор) та ТОВ «Компанія Дасті» (Новий кредитор) було укладено договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, за умовами якого сторони дійшли згоди внести зміни у перелік кредитних договорів, права вимоги за якими переходять до Нового кредитора, який викладений у Додатку 1 до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, та викласти його у новій редакції, що додається до цього договору.

Так, Додатком 1 до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, в редакції договору від 06 січня 2015 року, визначено кількість кредитних договорів 21131 з загальною сумою вимог 307953215, 96 грн.

14 січня 2015 року між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті» було складено та підписано Акт приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року.

Постановою Правління Національного Банку України від 19 серпня 2014 року №505/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» шляхом призначення куратора», постановою Правління Національного Банку України від 26 січня 2015 N 50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» запроваджено у відношенні до Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» заходи впливу.

Відповідно до постанови Правління Національного Банку України від 26 січня 2015 року №50 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення N 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Імексбанк», згідно з яким, починаючи з 27 січня 2015 року, в Публічному акціонерному товаристві «Імексбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації - Северина Юрія Петровича.

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 лютого 2015 року N 65-в було вирішено здійснити перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених АТ «Імексбанк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, які відповідають критеріям, передбаченим в пункті 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У акті від 03 березня 2015 року N 03/03 «Про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), укладених АТ «Імексбанк» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, які відповідають критеріям, передбаченим в пункті 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що в результаті перевірки Комісією виявлено правочини, що не відповідають критеріям, наведеним в пункті 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», а також договір про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті».

За наслідками проведеної перевірки зазначених правочинів Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення від 03 березня 2015 року N 01-ТА «Про визнання правочинів нікчемними та застосування наслідків їх нікчемності» у відповідності до пункту 3 та пункту 7 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з постановою Правління Національного Банку України від 21 травня 2015 року N 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 27 травня 2015 року N 105 «Про початок процедури ліквідації Акціонерного товариства «Імексбанк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації, провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича строком на 1 рік з 27 травня 2015 року до 26 травня 2016 року включно. У подальшому процедура ліквідації була продовжена і уповноваженою особою Фонду призначено Матвієнко А.А, який виконує функції керівництва неплатоспроможного банку від імені Фонду до моменту його ліквідації.

У березні 2015 року ПАТ «Імексбанк» подало до Господарського суду Одеської області позов до ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просило суд визнати недійсними нікчемні правочини, а саме:

- договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», згідно з яким ПАТ «Імексбанк» передало/відступило на користь ТОВ «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312237465,66 грн. за кредитними договорами в кількості 23 254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами;

- тристоронній договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є заміна сторони кредитора - ТОВ «Фрегат» за договором про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року - новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті»;

- договір від 06 січня 2015 року про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є зміна переліку кредитних договорів, права вимоги за якими мали перейти до нового кредитора - ТОВ «Компанія Дасті», до 23 131 кредитів та зменшення загальної суми вимог до 307953215,96 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018 року у справі №916/1253/15-г, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року, позов було задоволено частково. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», згідно якого АТ «Імексбанк» передав/відступив на користь ТОВ «Фрегат» належні банку права вимоги в сумі 312237465,66 грн. за кредитними договорами в кількості 23254 кредитів, що укладені з позичальниками банку - фізичними особами; визнано недійсним тристоронній Договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є заміна сторони кредитора - ТОВ «Фрегат» за договором про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті»; визнано недійсним договір від 06 січня 2015 року про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між АТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», предметом якого є зміна переліку кредитних договорів, права вимоги за якими мали перейти до нового кредитора - ТОВ «Компанія Дасті», до 23 131 кредитів та зменшення загальної суми вимог до 307953215,96 грн. зобов`язано ТОВ «Компанія Дасті» повернути АТ «Імексбанк» за актом приймання-передачі отримані за нікчемними правочинами оригінали кредитних договорів та всі підтверджуючі право вимоги документи. В іншій частині позовних вимог ПАТ «Імексбанк» відмовлено, відшкодовано позивачу за рахунок відповідачів витрати на проведення судових експертиз, судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Постановою Верховного Суду від 13 червня 2019 року касаційну скаргу ТОВ «Компанія Дасті» було залишено без задоволення, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11 березня 2019 року та рішення Господарського суду Одеської області від 15 серпня 2018 року у справі N 916/1253/15-г залишено без змін.

Згідно частиною 4 статі 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 не знав та не міг знати, що правові підстави, згідно яких він сплачував платежі за договором кредиту не на користь кредитора - ПАТ «Імексбанк», а іншому отримувачу - ТОВ «Компанія Дасті», а саме: договір про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат», тристоронній договір про заміну сторони в зобов`язанні від 26 грудня 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті», договір від 06 січня 2015 року про внесення змін до договору про відступлення права вимоги від 21 листопада 2014 року, що укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», - були у встановленому законом порядку визнані недійсними, тобто, вказані обставин виникли не з вини відповідача, то на ОСОБА_1 не може бути покладена відповідальність за сплату платежів на невірний розрахунковий рахунок.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що відповідач вчасно та належним чином виконував свої зобов`язання перед ПАТ «Імексбанк», а саме щомісячно та у строки, визначені умовами кредитного договору та графіку по погашенню заборгованості, сплачував суми на погашення кредитного договору, не відмовлявся від виконання своїх фінансових зобов`язань перед позивачем, а на час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції - погасив заборгованість за договором кредиту у повному обсязі.

Факт добросовісного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором приєднання №1 від 23 березня 2013 року підтвердив і допитаний судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 14 листопада 2023 року колишній керуючий Білгород-Дністровського відділення ПАТ «Імексбанк» ОСОБА_2 , який доповів суду, що відповідач ОСОБА_1 , на виконання умов договору, щомісячно виконував погашення заборгованості на вказані у договорі рахунки на користь ПАТ «Імексбанк» в сумі 4050 грн., що підтверджується квитанціями, які містяться в матеріалах справи.

Докази того, що після запровадження у ПАТ «Імексбанк» тимчасової адміністрації ОСОБА_1 було повідомлено належні рахунки для погашення заборгованості, у матеріалах справі відсутні.

Колегія суддів також зазначає, що грошові кошти, які сплачувались ОСОБА_1 на виконання умов кредитного договору, не є власністю відповідача, а є власністю банку, оскільки такі кошти були надані у строкове платне користування позичальнику відповідно до умов кредитного договору та не являються власністю останнього.

Таким чином, у випадку сплати ОСОБА_1 частини суми кредиту на користь ТОВ «Дасті» (в період дії договору про відступлення права вимоги), вказана юридична особа мала повернути ці грошові кошти саме їх власнику - ПАТ «Імексбанк». І відповідно, у разі їх неповернення, ПАТ «Імексбанк» має право, у передбаченому законом порядку, витребувати своє майно від ТОВ «Дасті».

На підставі викладеного колегія суддів доходить до висновку, що квитанції про сплату платежів за кредитним договором на користь ТОВ «Дасті», у даному випадку, є підтвердженням належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором приєднання №1 від 23 березня 2013 року, укладеним між відповідачем та ПАТ «Імексбанк».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за договором приєднання №1 від 22 березня 2013 року в сумі 90658,65 грн., враховуючи належне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором шляхом сплати періодичних платежів у встановлені кредитним договором строки, приймаючи до уваги відсутність вини та умислу ОСОБА_1 у сплаті цих платежів на рахунок ТОВ «Дасті», - таке стягнення призведе до подвійного стягнення суми кредитних коштів за своєчасне виконання зобов`язання, тобто буде подвійною відповідальністю при умові відсутності порушеного зобов`язання.

При цьому буде порушена гарантована статею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. non bis in idem «двічі за одне й те саме не карають»), яка має на меті уникнути несправедливого покарання.

Таким чином, враховуючи, що боржником ОСОБА_1 своєчасно та у повному обсязі сплачувався кредит та нараховані відсотки за Договором приєднання №1 від 23.03.2013 року, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 , то на підставі викладеного колегія суддів доходить до висновку про необґрунтованість заявлених ПАТ «Імексбанк» позовних вимог.

При викладених обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Імексбанк», однак неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року підлягає зміні, із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Імексбанк» Матвієнка Андрія Анатолійовича задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 травня 2017 року змінити, викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 07 березня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе