Справа № 357/1364/24
Провадження № 2/357/1610/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2024 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Костюшок П.М. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 121566772 в розмірі 26 269,64 грн. та за кредитним договором № 6 в розмірі 16 375,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.09.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 121566772. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, згідно договору факторингу № 28/1118-01, реєстру боржників № 58 від 24.12.2019, зокрема за кредитним договором № 121566772. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу № 20102022, згідно якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги, зокрема за кредитним договором № 121566772 у розмірі 26 629,64 грн, з яких: 10 250 сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 379,64 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 121566772 в розмірі 26 629,64 грн. Також, 28.08.2019 року між ТОВ «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 11.05.2021 року ТОВ «Інвест Фінанс» відступило право вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно договору факторингу № 11052021, реєстру боржників від 11.05.2021, зокрема за договором № 6. Так, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 16 375, з яких: 5000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 375 грн сума заборгованості за відсотками. Представник позивача зазначає, що з моменту отримання прав вимоги за кредитними договорами, ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Оскільки відповідачем не здійснено погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора, то позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 121566772 від 20.09.2019 року в сумі 12 689 грн 64 коп., заборгованість за кредитним договором № 6 від 28.08.2019 року в сумі 7 250 грн 00 коп., а також судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 19.02.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 56).

12.03.2024 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву (а.с. 60-65). Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначив, що згідно договору № 121566772 від 20.09.2019 року йому було надано кредит на суму 10 250,00 грн строком на 28 днів під 0,85 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, а тому зазначає, що мав би 18.10.2019 року повернути 10 250,00 грн кредитних коштів та 2 439,64 грн процентів за користування кредитом, всього 12 689,64 грн, однак позивач просить стягнути більший розмір заборгованості, аніж передбачений кредитним договором, на 13 940,00 грн. Також згідно договору № 6 від 28.08.2019 року, кредитні кошти в сумі 5 000 грн були надані строком на 30 календарних днів під 1,5 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, а тому позичальник мав би повернути 28.09.2019 року 5 000 грн кредитних коштів та 2 250,00 грн процентів за користування кредитом, всього 7 250,00 грн. однак позивач просить стягнути більшу суму ніж передбачену умовами договору. на 9 125,00 грн. Відповідач, посилаючись на ст. 257, 261 ЦК України, зазначає, що строк виконання обов`язку за договором № 121566772 сплив 18.10.2019 року, а за договором № 6 28.09.2019 року, однак позивач звернувся до суду лише 06.12.2023 року, а тому вважає що строк позовної давності сплив, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

19.03.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 66-69)

20.03.2024 року представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала відповідь на відзив, в якому просила долучити до матеріалів платіжне доручення від 20.09.2019, як доказ переказу коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 121566772 та розрахунок заборгованості за договором № 121566772 від 20.09.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитним договором станом на 24.12.2019. Також висловила заперечення на застосування строків позовної давності та зазначила, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Таким чином, керуючись нормою ч. 1 ст. 261 ЦК України, строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договору факторингу, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за договором № 121566772 від 20.09.2019 має часові рамки з 20.10.2022 по 20.10.2025 року. А, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за договором № 6 від 28.08.2019 має часові рамки з 11.05.2021 по 11.05.2024 року. А тому позивач вважає, що позов поданий в межах строку позовної давності.

22.03.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що згідно ч. 1 ст. 262 Цивільного кодексу України, заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Тобто заміна сторони у зобов`язанні не зупиняє строк позовної давності, не перериває його та жодним чином не впливає на порядок його обчислення. Тому доводи позивача стосовно того, що внаслідок укладення ним договорів факторингу строк позовної давності розпочався знов не заслуговують на увагу та суперечать чинному законодавству України.

29.03.2024 року представник позивача ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі, в яких просила долучити до матеріалів справи інформаційну довідку від 18.03.2024 ТОВ «Платежі онлайн», як доказ переказу коштів відповідачу та розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №6 від 28.08.2019.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - Костюшок П.М. просив розглядати справу без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.6).

Відповідач в судове засідання не з`явився, 22.04.2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченні.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.09.2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 121566772, відповідно до умов якого Товариство надало позичальникові кредит без конкретної споживчої мети в розмірі 10 250,00 грн., строком на 28 днів, під 0,85 процентів від сум кредиту за кожний день користування кредитом.

Згідно графіку розрахунків (додаток № 1 до договору від 20.09.2019 року) сукупна вартість кредиту складає 123,80 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 12 689,64 грн (у грошовому вираженні), та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 23,80 % від суми кредиту 2439,64 грн; суму кредиту 10250,00 грн (а.с. 9 зворот).

Вказаний договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму (п. 4.16 договору).

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 21.10.2022 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 629,64 грн., з яких: 10 250,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 379,64 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16).

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.10.2022р. позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, за ОСОБА_1 рахується непогашена заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 121566772 в розмірі 26 629,64 грн.

Встановлено, що 28.08.2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 6 про надання споживчого кредиту (а.с.22-27).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (п. 9.1 договору).

Відповідно до умов договору товариство надало позичальникові кредит в розмірі 5 000,00 грн. строком на 30 днів, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 547,5 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 7250,00 грн.

Згідно графіку розрахунків (додаток № 1 до договору від 28.08.2019 року) загальна вартість кредиту складає 145 % від суми кредиту (у процентному вираженні) або 7250 грн (у грошовому вираженні), та включає в себе: проценти за користування кредитом у розмірі 45 % від суми кредиту 2250 грн; суму кредиту 5000,00 грн (а.с. 26-27).

11.05.2021 року між ТОВ «ФК «Інвест фінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвест фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвест фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги (а.с.30-32)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11052021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 375,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 375,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34).

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 11.05.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, за ОСОБА_1 рахується непогашена заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 6 в розмірі 16 375,00 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведених обставин справи вбачається, що кредитні договори на підставі яких позивачем заявлено про стягнення заборгованості було укладено в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, суд приймає до уваги те, що вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Таким чином, не має сумнівів щодо укладення відповідачем договору позики.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними договором № 121566772 та договором № 6 не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 250,00 грн. за договором № 121566772 від 20.09.2019 року, та 5000 грн. за договором № 6 від 28.08.2019 року.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає необґрунтованими вимоги в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у вказаному позивачем розмірі, зокремаҐ, за договором № 121566772 в сумі 16 379,64 грн. та договором № 6 в сумі 11 375 грн.

З приводу нарахування процентів та строку такого нарахування за договором № 121566772 від 20.09.2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно Додатку № 1 орієнтовна загальна вартість позики становить 12 689,64 грн. яка складається з: суми заборгованості за тілом кредиту 10 250,00 грн. та заборгованості за відсотками 2 439,64 грн. Умовами договору не передбачено можливості нарахування відсотків в іншому більшому розмірі ніж визначено п.1.4 кредитного договору.

Тому на думку суду, саме такий розмір заборгованості відповідача, з урахуванням строку кредитування у 28 днів, є доведеним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за договором № 121566772 в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення вимоги в частині нарахування відсотків, оскільки доведеним і обґрунтованим є розмір відсотків в 2 439,64 грн., що передбачено умовами самого кредитного договору.

Як вже було зазначено, сторони визначили строк його дії з 20.09.2019 по 18.10.2019 року, тобто 28 днів. При цьому, позовних вимог щодо стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України, по закінченню строку кредитування, позивачем не було заявлено.

Враховуючи наведене, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за договором № 121566772 від 20.09.2019 року становить 12 689,64 грн, з яких: 10 250,00 грн. - сума кредиту за договором; 2 439,64 грн. - проценти за користування кредитом.

Щодо стягнення заборгованості за договором № 6 від 28.08.2019 року.

Згідно з п. 1.7. договору орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7250,00 грн, пунктом 1.3. встановлено строк кредитування 30 календарних днів, пунктом 1.6. передбачено орієнтовну реальну річну процентну ставку 547,5 % річних.

Тому, саме такий розмір відсотків, з урахуванням строку кредитування у 30 днів, є доведеним.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту в повному обсязі та часткового задоволення вимоги в частині нарахованих відсотків, оскільки доведеним і обґрунтованим є розмір відсотків в 2250 грн., що передбачено умовами самого кредитного договору.

В договорі № 6 про надання споживчого кредиту від 28.08.2019 року сторони визначили строк його дії з 28.08.2019 року по 27.08.2019 року, тобто 30 днів. При цьому, позовних вимог щодо стягнення процентів на підставі ст. 625 ЦК України, по закінченню строку кредитування, позивачем не було заявлено.

Таким чином, і з врахуванням наведеного вище, слід зробити висновок, що за договором № 6 від 28.08.2019 року відсотки за користування кредитними коштами, в розмірі що передбачений договором, можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто строку на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за договором, з врахуванням умов договору становить 2250 грн.

Враховуючи наведене, суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені за договором позики № 6 від 28.08.2019, та приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становить 7250 грн., сума заборгованості за основною сумою боргу - 5000 грн., 2250 грн - сума заборгованості за відсотками.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, позивач не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо заяви відповідача про застосування в даній справі строків позовної давності, то відмовляючи в задоволенні такого клопотання, суд зазначає, що згідно п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з платіжної інструкції № 51761 від 05.12.2023 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень.

Оскільки позов задоволено на 46,36 % (19 939,64 грн. х 100 : 43 005,64 грн.), судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 1 244,30 грн (2684 х 46,36 % : 100).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 525,526, 530, 611, 612, 624, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» () заборгованість за кредитним договором № 121566772 від 20.09.2019 року в сумі 12 689 грн 64 коп. (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень шістдесят чотири копійки), заборгованість за кредитним договором № 6 від 28.08.2019 року в сумі 7 250 грн 00 коп. (сім тисяч двісті п`ятдесят гривень), всього: 19 939 грн 64 коп. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень шістдесят чотири копійки) та судові витрати по справі в сумі 1 244 грн 30 коп (одна тисяча двісті сорок чотири гривні тридцять копійок ).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», /адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри,30 /

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 / адреса: АДРЕСА_1 /

З урахуванням ч. 3 ст. 124 ч. 6 ст. 259 ЦПК України повний текст рішення суду виготовлено 29.04.2024 року .

Суддя О. Я. Ярмола