УХВАЛА

01 березня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/1449/23

провадження № 22-ц/4809/616/24

Суддя Кропивницького апеляційного суду Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бобринецької міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Подана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху за наступного.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, повне рішення складено судом першої інстанції 01 січня 2024 року.

Скаржником апеляційну скаргу на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2023 року подано 08 лютого 2024 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

Разом з апеляційною скаргою подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Заява обґрунтована тим, що оскаржуване судове рішення отримане скаржником 08 січня 2024 року, а тому він має право на поновлення строку на ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Частиною 1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

За ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційним судом враховано, що наявними у справі доказами підтверджується отримання скаржником оскаржуваного судового рішення саме 08 січня 2024 року, як останній і зазначає в заяві.

Враховуючи наведене та виходячи з вимог ч. 2 ст. 354 ЦПК України, скаржник мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у разі подання ним апеляційної скарги у строк до 07 лютого 2024 року включно.

Однак, як було зазначено вище, апеляційна скарга подана 08 лютого 2024 року.

За викладеного, у апеляційного суду відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2023 року у відповідності до ч. 2 ст. 354 ЦПК України.

Інших підстав для поновлення пропущеного строку подана скаржником заява не містить, що наразі виключає можливість її задоволення судом.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без руху також за наступного.

За вимогами п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За вимогами пп.6 п.1 ч.2 ст.4 Закону ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі скаржнику необхідно було сплатити судовий збір у сумі 1 610,40 грн (1073,60 х 150% =1610,40 грн).

Однак, доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у встановленому законом порядку та розмірі скаржником не надано.

Разом з тим, ОСОБА_1 подано заяву про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з суттєвим розміром судового збору та майновим становищем заявника. Вказує, що йому призначено пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, що підтверджується наявним у справі пенсійним посвідченням.

На заявлене клопотання апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia»)).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, п. 59).

Статтею 1 Закону унормовано, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі (ч.1 ст.136 ЦПК України).

Порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору встановлено у ст. 8 Закону.

Так, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, зокрема, за умови, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З аналізу наведених законодавчих вимог вбачається, що у вирішенні питання щодо відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення від сплати судового збору, визначальним для суду є майновий стан сторони.

Як роз`яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Відповідно до принципу диспозитивності та правил доказування у цивільному процесі, особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. При цьому, необхідно врахувати, що перелік документів, які підтверджують майновий стан особи, законодавчо не визначений. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір за своїм внутрішнім переконанням на підставі поданих доказів.

У своїх рішеннях «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року (п. 44) та «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року (п.п. 63-64) ЄСПЛ зазначив, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

В ухвалі від 04 квітня 2023 року у справі № 9901/988/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила наступне: «…у своїй апеляційній скарзі просить суд звільнити його від сплати судового збору, долучивши до матеріалів апеляційної скарги відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557, з яких убачається, що у 2022 році доходів не отримував. Разом із цим, указані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків Головного управління ДПС у м. Києві від 15 лютого 2023 року № 2655-23-00557 не виключають можливості отримання скаржником інших доходів, зокрема, від Пенсійного фонду України, Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості».

Зважаючи на викладене, документ, на який посилається скаржник, не є належним доказом на підтвердження майнового стану сторони, оскільки не містить інформації про всі можливі джерела його доходу та про розміри такого доходу або його відсутність за весь попередній календарний рік (2023 рік).

Отже, визначені законом підстави для звільнення скаржника від сплати судового збору наразі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

За викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 127, 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суддя Кропивницького апеляційного суду,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2023 року,- залишити без руху.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали надати до апеляційного суду:

- обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або ж коли вказані у заяві підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані судом неповажними, скаржнику буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Запропонувати скаржнику у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду:

- докази сплати судового збору у розмірі 1 610,40 грнза реквізитами, розміщеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду

або

-обґрунтовану заяву на підставі ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а також належні докази на підтвердження такого майнового стану скаржника, який перешкоджає сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у встановлених законом порядку і розмірі (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків за 2023 рік; довідку Управління праці та соціального захисту населення про наявність/ відсутність виплат за 2023 рік; довідку органу Пенсійного Фонду України про наявність/ відсутність виплат за 2023 рік).

У разі невиконання у встановлений апеляційним судом строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич