Провадження №2/523/246/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/21503/23 за позовом представника позивача Грішина Олексія В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про повернення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Грішин О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Одесагаз Постачання» про повернення безпідставно отриманих коштів. Обґрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що ОСОБА_1 була споживачем природного газу який поставлявся ТОВ «Одесагаз Постачання» шляхом приєднання до типового договору поставки природного газу побутовим споживачам. Відповідно до об`єму спожитого газу розраховувалася у повному обсязі. Як стало відомо позивачці з квітня 2022 року ТОВ «Одесагаз Постачання» не маючи можливості забезпечити побутових споживачів Одеської області та м. Одеси необхідним ресурсом природного газу в повному обсязі припинила поставки. Оператор ГРМ АТ «Одесагаз» виконав звірку у червні 2023 року та розмістив інформацію на Єдиній газовій платформі. У період з вересня 2021 року по травень 2022 року ОСОБА_1 (відповідно до акту звірки) спожила 2003 куб.м. об`єму газу, однак за цей період сплатила на рахунок ТОВ «Одесагаз Постачання» більше коштів, а саме 2350,72 грн. Таким чином відповідач безпідставно отримав 2350,72 грн. Про безпідставність оплати позивачка дізналася лише після проведення Акту звірки.

З метою з`ясувати суму переплати та встановити об`єми спожитого газу позивачка неодноразово зверталася до відповідача з відповідними зверненнями. Крім того, через сайт відповідача зверталася з заявами щодо повернення безпідставно отриманих коштів. Проте, жодної відповіді на свої звернення та заяви не отримала.

У зв`язку з вищевикладеним, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Одесагаз Постачання» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 2350,72 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 07.12.2023 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_2 було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідача вказує на те, що ТОВ «Одесагаз Постачання» з 01.07.2015 року є постачальником природного газу за регульованим тарифом для населення, підприємств, установ та організацій на території м. Одеса та Одеської області. Постачання природного газу здійснюється на підставі договору постачання природного газу та за умови підключення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі. З моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу «Останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природнього газу цим споживачем. Отже, інформація про об`єм розподіленого природного газу споживачу за певний розрахунковий період є доступною на Інформаційній платформі Оператора ГТС лише для його діючого постачальника природного газу та може бути використана для розрахунків тільки ним. Нарахування за послуги з постачання природного газу ТОВ «Одесагаз Постачання» здійснювало відповідно до вимог діючого законодавства, на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм спожитого природного газу побутовим споживачем ОСОБА_1 за відповідний розрахунковий період (календарний місяць), що містилась на Інформаційній платформі Оператора ГТС України. Окрім того, у відзиві на позовну заяву представником відповідача було зазначено про те, що ТОВ «Одесага Постачання» на має можливості забезпечити побутовий споживачів Одеської області та м. Одеси необхідним ресурсом природного газу в повному обсязі, у зв`язку з чим, відповідно до п. 3 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року через відсутність підтверджених номінацій ТОВ «Одесагаз Постачання» природного газу за даними ТОВ «Оператора ГТС України» з 01.05.2022 року постачання побутовим споживачам Одеської області та м. Одеси здійснюється постачальником «останньої надії» ТОВ «Газопостачальна компанія» «Нафтогаз України».

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити даний позов та провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Однак, подала до суду заяву, в якій проти позову заперечила, просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі, також просила суд провести розгляд даної справи за відсутності сторони відповідача.

Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається на умовах Типового договору постачання природного газу на умовах, які є однаковими для всіх споживачів за якими постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядок, що визначені договором.

Договір постачання природного газу є публічним Договором оферти, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього Договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем Заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ та не потребує двостороннього підписання.

ТОВ «Одесагаз Постачання» з 01.07.2015 року було постачальником природного газу за регульованим тарифом для населення, підприємств, установ та організацій на території м. Одеса та Одеської області.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 була споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , який поставлявся ТОВ «Одесагаз Постачання» шляхом приєднання до типового договору поставки природного газу побутовим споживачам, внаслідок чого позивачці було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

У позовній заяві позивачка вказувала на те, що з квітня 2022 року ТОВ «Одесагаз Постачання» не маючи можливості забезпечити побутових споживачів Одеської області та м. Одеси необхідним ресурсом природного газу в повному обсязі припинила поставки.

Так, судом встановлено, що ТОВ «Одесага Постачання» на мало можливості забезпечити побутовий споживачів Одеської області та м. Одеси необхідним ресурсом природного газу в повному обсязі, у зв`язку з чим, відповідно до п. 3 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року через відсутність підтверджених номінацій ТОВ «Одесагаз Постачання» природного газу за даними ТОВ «Оператора ГТС України» з 01.05.2022 року постачання побутовим споживачам Одеської області та м. Одеси здійснюється постачальником «останньої надії» ТОВ «Газопостачальна компанія» «Нафтогаз України».

Даний факт також підтверджується поясненнями представника відповідача, наданими у відзиві на позовну заяву.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу, побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Оператор газорозподільної системи (далі Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Пунктом 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільної системи для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору в порядку, визначеному цим розділом.

Пунктом 2.1 Типового договору передбачено, що за цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Відповідно до п. 3.2 Типового договору Приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача.

Відповідно п. 1 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем затвердженого Постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року ч. 1 п. 4.4. Типового договору постачання природнього газу затвердженого Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природнього газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ (АТ «ОДЕСАГАЗ») і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природнього газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору про розподіл природнього газу.

Так, згідно розділом ІХ Кодексу газорозподільних систем визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ.

Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Побутовий споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу.

У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період.

Пунктом 6 глави 4 розділу IX передбачено, що побутовий споживач має право не частіше одного разу на три місяці звернутись до Оператора ГРМ із заявою про проведення звіряння фактично використаних об`ємів природного газу та сплачених коштів за послуги розподілу природного газу. Оператор ГРМ на письмове звернення побутового споживача, не пізніше п`ятнадцяти робочих днів з дня отримання такого звернення, зобов`язаний провести з таким споживачем звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу. За результатами звіряння підписується відповідний акт. У разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу.

По справі встановлено, що Оператор ГРМ АТ «Одесагаз» виконав звірку у червні 2023 року та розмістив інформацію на Єдиній газовій платформі.

Даний факт підтверджується наявною у матеріалах справи копією Акту звіряння фактичного використання об`єктом споживача об`ємів природного газу (надалі Акт).

Так, із вказаного вище Акту вбачається, що у період з вересня 2021 року по травень 2022 року ОСОБА_1 (відповідно до акту звірки) спожила 2354,52 куб.м. об`єму газу.

За тарифом 9,2 грн./м. куб до сплати це складає 21661,58 грн., фактично позивачкою було сплачено 21872,32 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи Довідкою про стан розрахунків за період з 01.11.2020 року по 31.08.2023 року.

Проте, згідно Акту фактичні об`єми спожитого газу є меншими, а саме станом на 01.09.2021 року покази лічильника становили 12659 куб.м.

Як зазначає позивач лічильник газу був знятий на повірку та замінений тимчасовим, 16.09.2021 року з зафіксованими показниками 12690,00 куб.м. та знову повернутий 23.10.2021 року. За період повірки згідно тимчасового лічильника ОСОБА_1 було використано 239 куб.м. газу (згідно Акту метрології). Вказані обставини також відображені у Акті.

Судом встановлено, що на той період, коли відповідач припинив надавати свої послуги постачальника, показники лічильника становили 14413 куб.м.

Таким чином, за період вересень 2021 року квітень 2022 року позивачкою фактично було використано газу в об`ємі 2089 куб.м. (14413-12659+96+239).

Згідно тарифу 9,2 грн./куб.м., сума, яку позивачка повинна була сплатити за фактично спожитий природний газ складає 19218,8 грн. А тому різниця між надмірно сплаченими коштами і вартістю газу, який фактично спожито складає 2653,52 грн. (21872,32 грн. 19218,80 грн.).

Даний факт підтверджується наданим позивачкою Структурним розрахунком переплати відповідачу ТОВ «Одесагаз Постачання».

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем спростовано не було.

Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву.

Проте, суд констатує, що розмір переплати згідно розрахунку, наданого позивачкою ОСОБА_1 складає 2653,52 грн., тоді як у позовній заяві ОСОБА_1 просила суд стягнути безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 2350,72 грн.

А тому, враховуючи приписи ч. 2 ст. 264 ЦПК України, відповідно до яких при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, суд доходить висновку, що задоволенню підлягають заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги саме у розмірі 2350,72 грн.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволені позовних вимог в повному обсязі та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2023 року (рік звернення до суду з позовом).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 526, 525, 530 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача Грішина Олексія В`ячеславовича в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» про повернення безпідставно отриманих коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 2350 /дві тисячі триста п`ятдесят/ грн. 72 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1073 /тисяча сімдесят три/ грн. 60 коп.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Одесагаз Постачання», кож за , місцезнаходження, 65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. № 1.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер