справа № 362/2879/23
провадження № 22-ц/824/5445/2024
головуючий у суді І інстанції Ковбель М.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не приведення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до постанови в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. від 8 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження; визнати неправомірною та скасувати постанову Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувану від 23 березня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2; визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43 про стягнення витрат виконавчого провадження, що відкриті на підставі постанов Дніпровського ВДВС у м. Києві та зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені права боржника ОСОБА_3 у спосіб приведення виконавчих проваджень у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» із відміною (скасуванням) постанов про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М.М. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, таку скаргу розглядає відповідний суд, який ухвалив таке рішення за правилами цивільного судочинства та до суду, який розглянув/розглядає справу як суд першої інстанції.

Посилається на правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 02 жовтня 2019 року у справі № 753/22823/18-ц (провадження № 14-408цс19), від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та №127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2- 01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18), № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18) та № 908/2520/16 (провадження №12-30гс19), від 29 травня 2019 року у справі № 758/8095/15-ц (провадження № 14-134цс19).

Вважає, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 суд мав застосувати частину шосту статті 188 Цивільного процесуального кодексу України та з власної ініціативи розділити позовні вимоги, та відкрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 в частині позовних вимог щодо визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не приведення виконавчого провадження НОМЕР_2 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до постанови в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. від 8 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження; визнання неправомірною та скасування постанови Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 березня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 і застосувати норму пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України та відмовити у відкритті провадження щодо вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43; зобов`язання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені права боржника ОСОБА_3 у спосіб приведення виконавчих проваджень у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» із відміною (скасуванням) постанов про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14, НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43, оскільки вказані позовні вимоги належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

В судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на поштову та електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Клопотань про відкладення розгляду справи до Київського апеляційного суду не надходило.

Керуючись положеннями частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 подав скаргу на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні про стягнення витрат виконавчого провадження, а тому така підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками частково не погоджується, з огляду на наступне.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується, як закріпленням у Конституції України побудови судоустрою в Україні за принципами територіальності та спеціалізації (ст.125 Конституції), так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 726/1538/16-ц та від 15 січня 2020 року у справі № 492/1519/15-ц).

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені ст.19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, суб`єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб`єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Частинами 1 та 2 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Матеріалами справи встановлено, що звертаючись із скаргою до суду, ОСОБА_4 заявив такі вимоги: визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не приведення виконавчого провадження № НОМЕР_1 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до постанови в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Андрющенко І.В. від 8 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження; визнати неправомірною та скасувати постанову Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувану від 23 березня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2; визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43 про стягнення витрат виконавчого провадження, що відкриті на підставі постанов Дніпровського ВДВС у м. Києві та зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені права боржника ОСОБА_3 у спосіб приведення виконавчих проваджень у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» із відміною (скасуванням) постанов про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 448 Цивільного процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з Роз`яснень Пленуму Вищого адміністративного суду України, наданих у п.6 Постанови «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010 N3слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі ж висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі №127/9870/16-ц (провадження №14-166цс18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Частиною 2 ст. 74 закону №1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин юрисдикція адмінсудів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адмінсудів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика палата ВС у постановах від 6 червня 2018 року у справах №921/16/14-г/15 та №127/9870/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі №2-01575/11, від 13 березня 2019 року у справі №545/2246/15-ц, від 3 та 10 квітня 2019 року у справах №370/1288/15 та №766/740/17-ц, від 29 травня 2019 року у справі №758/8095/15-ц.

З урахуванням зазначеного, вимоги скарги про визнання неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43 про стягнення витрат виконавчого провадження, що відкриті на підставі постанов Дніпровського ВДВС у м. Києві та зобов`язання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити порушені права боржника ОСОБА_3 у спосіб приведення виконавчих проваджень у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» із відміною (скасуванням) постанов про відкриття виконавчих проваджень НОМЕР_3, НОМЕР_4, №НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7,НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12, НОМЕР_13, НОМЕР_14,НОМЕР_15, НОМЕР_16, НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22, НОМЕР_23, НОМЕР_24, НОМЕР_25, НОМЕР_26, НОМЕР_27, НОМЕР_28, НОМЕР_29, НОМЕР_30, НОМЕР_31, НОМЕР_32, НОМЕР_33, НОМЕР_34, НОМЕР_35, НОМЕР_36, НОМЕР_37, НОМЕР_38, НОМЕР_39, НОМЕР_40, НОМЕР_41, НОМЕР_42, НОМЕР_43 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, як правильно вказав суд першої інстанції.

В той же час, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження не звернув уваги на те, що вимоги скарги про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не приведення виконавчого провадження НОМЕР_2 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до постанови в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ MIO (м. Київ) Андрющенко І.В. від 8 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження та визнання неправомірною та скасування постанови Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувану від 23 березня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 суд першої інстанції мав застосувати ст. 188 ЦПК України та з власної ініціативи розділити вимоги та відкрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_3 в частині вимог, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року скасувати в частині відмови у відкритті провадження щодо вимог про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не приведення виконавчого провадження НОМЕР_2 у відповідність до вимог Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до постанови в.о. начальника Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ MIO (м. Київ) Андрющенко І.В. від 8 лютого 2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження та визнання неправомірною та в частині вимог спору про скасування постанови Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документа стягувану від 23 березня 2023 року у виконавчому провадженні НОМЕР_2, а справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 8 березня 2024 року.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба