Справа № 450/6320/23 Провадження № 2/450/588/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову):

стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти отримані у позику у розмірі 5 000 000,00 (п`ять мільйонів гривень), стягнути судові витрати

підстава позову (позиція позивача):

12.07.2022 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 5 000 000,00 грн. у борг терміном до 01.12.2023 року. Станом на 26.12.2023 року грошові кошти позивачу не були повернуті. З слів відповідача в нього відсутні грошові кошти для повернення боргу. Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву згідно якої позовні вимоги підтримує, просив їх задоволити.

Позиція відповідача: у сулове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої позовні вимоги визнав безумовно, не заперечив стосовно задоволення позовних вимог.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

30.01.2024 року ухвала суду про відкриття провадження у справі .

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Судом встановлено, що 12.07.2022 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5 000 000,00 гривень, без сплати відсотків, терміном до 01.12.2023 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 12.07.2022 рок ОСОБА_2 від ОСОБА_1 коштів у сумі 5 000 000,00 гривень доведений повністю.

Судом встановлено, що при укладені сторонами договору позики, про що свідчить розписка відповідача від 12.07.2022 року сторонами де дотримано форми такого договору. Проте, на підтвердження укладення між сторонами договору позики суду представлена розписка відповідача зазначена вище.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобов`язання.

Встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 12.07.2022 року в повному обсязі, про що свідчить наявність у позивача оригіналу боргового документа - розписки відповідача від 12.07.2022 року.

Сума боргу за договором позики станом на момент подачі позовної заяви до суду відповідачем повернута.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

У частині 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року в справі № 369/11450/19 (провадження № 61 -10412св21) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, сплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких висновків Верховний Суд не встановив».

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який підтверджує як укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання від кредитора певної грошової суми або речей - постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2023 року у справі № 206/6401/18.

Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Таким чином судом встановлено, що, на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором позики від 12.07.2022 року зобов`язання, грошові кошти у розмірі позики на суму 5 000 000,00 гривень позивачу не повернуто, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики за несвоєчасне виконання зобов`язання є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути документально підтвердженні понесені останнім судові витрати.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 грошові кошти отримані у позику у розмірі 5 000 000,00 (п`ять мільйонів гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 13420,00 грн. (тринадцять тисяч чотириста двадцять гривень 00 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.02.2024 року.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів