Справа № 487/3493/24
Провадження № 6/487/325/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суду міста Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., дослідивши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: стягувач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець Баришніков Артем Дмитрович, ТОВ «Кампсіс Лігал», про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: стягувач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець Баришніков Артем Дмитрович, ТОВ «Кампсіс Лігал», про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису № 76057 вчиненого 12.06.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення боргу з ОСОБА_1 .

Вказана заява передана судді Сухаревич З.М. 23.04.2024.

Вивчивши матеріали заяви, суддя дійшов такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2022 у справі №183/4196/21 прийшла до висновку, що оскільки тільки в ЦПК України врегульовано правило заміни сторони виконавчого провадження, порушеного через необхідність виконання рішення несудового органу, то заява про заміну сторони виконавчого провадження, відкритого на виконання виконавчого напису нотаріуса, підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення заяви є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до ч 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Тобто законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця/нотаріуса, а з місцем вчинення виконавчих дій щодо конкретного боржника, яким може бути його місце проживання, місцем роботи, місцем отримання пенсії та/або місцем знаходження його майна.

Місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29.10.2020 по справі № 263/14171/19.

У заяві про заміну сторони стягувача заявник ТОВ «Дебт Форс» зазначає адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

Згідно з відповіддю № 560232 від 24.04.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру, відсутня інформація щодо ОСОБА_1 .

Відсутні відомості про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 і реєстрі територіальної громади м. Миколаєва (витяг від 24.04.2024).Отже, судом не встановлено місце проживання боржника.

Згідно з інформацією про виконавче провадження,30.09.2021 виконавчий документ передано на виконання до підприємства, установи, організації ТОВ «АВТОДОР», Одеська область, м. Чорноморськ.

Отже, місцем виконання рішення є м. Чорноморськ Одеської області.

Вказана вище адреса не належить до території, на яку розповсюджується територіальна юрисдикція Заводського районного суду м. Миколаєва.

Заявником же жодним чином не обґрунтовано та не надано доказів наявності підстав звернення саме до Заводського районного суду м. Миколаєва. В матеріалах, долучених до заяви як додатки, відсутні відомості про місце перебування, роботи боржника або місцезнаходження його майна на території Заводського району м. Миколаєва. Будь-яких інших підстав, які б вказували на підсудність вказаної заяви Заводському районному суду м. Миколаєва не встановлено.

При цьому, суд зауважує, що заявник вже звертався до Заводського районного суду м. Миколаєва з такою ж заявою, яка ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 09.10.2023 повернута заявнику. У цій ухвалі судом також звернуто увагу на те, що боржник отримує дохід в ТОВ «АВТОДОР», Одеська область, м. Чорноморськ.

Проте заявник на це уваги не звернув і не обґрунтував заяву, звернувшись знов до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд».

Статтею 183 ЦПК України передбачені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст. 183 ЦПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити підстави заяви (клопотання, заперечення).

Як зазначалось суддею вище, заявником не наведено підстав звернення з вказаною заявою до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до ч.4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку щодо необхідності повернення заяви без розгляду.

Керуючись ст. ст. 183, 258 261, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», заінтересовані особи: стягувач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», боржник: ОСОБА_1 , приватний виконавець Баришніков Артем Дмитрович, ТОВ «Кампсіс Лігал», про заміну сторони виконавчого провадження повернути без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25 квітня 2024 року.

Суддя З.М. Сухаревич