Провадження № 2/127/3960/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31.01.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його та відповідача спільна мати - ОСОБА_3 . Спадкове майно, яке залишилось після її смерті це квартира АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,0412 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва. Позивач та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_3 за законом. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М., якою було заведено спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 70285771, номер у нотаріуса 5/2023. Після відкриття спадщини ніхто зі спадкоємців до нотаріуса більше не звертався. Однак, нотаріусом було видано позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023р. № 69/02-14, згідно з якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Постанова мотивована тим, що згідно з довідкою, виданою Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс» від 28.08.2023 р. № 05-21/956, спадкоємиця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент смерті (а саме: була зареєстрована з 03.01.2014 по день надання довідки та не знята з реєстрації). А, отже, спадкоємиця 1-ї черги за законом донька спадкодавця ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, якщо факт, що вона постійно не проживала зі спадкодавцем на момент смерті спадкодавця не буде встановлено судом. Позивач зазначає, що він не лише був зареєстрований разом з матір`ю за місцем проживання, а й фактично з нею проживав до її смерті, тоді як відповідач давно виїхала з України до Сполучених Штатів Америки та тривалий час не приїздила. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на цілу квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м, в тому числі житловою площею 30,3 кв.м, до складу якої входять: кімната площею 13,5 кв.м, кімната площею 16,8 кв.м, кухня площею 5,2 кв.м, вбиральня площею 1,0 кв.м, ванна кімната площею 2,0 кв.м., коридор площею 5,2 кв.м, вбудована шафа площею 0,2 кв.м, балкон площею 1,2 кв.м., а також на цілу земельну ділянку площею 0,0412 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва.

Ухвалою суду від 16.10.2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

18.01.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала за обставин викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзиву не надала.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.10.2010 року ОСОБА_3 прийняла у спадщину квартиру під номером АДРЕСА_1 . Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 13.12.2019 року ОСОБА_3 придбала земельну ділянку площею 0,0412 гектарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:0715, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального садівництва.

Згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олени Михайлівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.09.2023 р. № 69/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки згідно з довідкою, виданою Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс» від 28.08.2023 № 05-21/956, спадкоємиця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на момент смерті (а саме: була зареєстрована з 03.01.2014 по день надання довідки та не знята з реєстрації). А, отже, спадкоємиця 1-ї черги за законом донька спадкодавця ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину, якщо факт, що вона постійно не проживала зі спадкодавцем на момент смерті спадкодавця не буде встановлено судом.

Згідно з Актом від 06.09.2023 р. мешканці будинку АДРЕСА_3 засвідчили, що ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_4 , з 2014 року і до даного часу. Підписи на акті посвідчені представником МКП «УК «Господар Люкс» Голубєвою І.А.

Згідно з відповіддю Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 91-61944/18/23-Вих від 15.12.2023 р. відомостей щодо перетину державного кордону громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в Базі даних не виявлено (а.с. 93). Також у відповіді зазначено, що зберігання в Базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, а до цього інформація зберігалась протягом 5 років.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона проживає у квартирі номер АДРЕСА_5 , яка належала померлій ОСОБА_3 ; остання проживала разом з сином ОСОБА_1 ; дочку ОСОБА_8 свідок ніколи не бачила, хоча чула про її існування; цю сім`ю свідок знає з 2010-2012 років.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що вона також проживає у будинку АДРЕСА_6 ; померлу ОСОБА_3 знала тривалий час, часто допомагала їй з придбанням ліків, іншими дрібними побутовими питаннями; знає, що з померлою проживав син ОСОБА_1 , а про дочку ОСОБА_2 вона нічого не знає і ніколи її не бачила.

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що вона є двоюрідною сестрою сторін; часто допомагала своїй тітці ОСОБА_3 , коли її син ОСОБА_1 перебував на службі; ОСОБА_3 проживала разом з сином ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ніколи у квартирі з матір`ю та братом не проживала, а її місце проживання там було зареєстровано матір`ю по довіреності, яку вона передала з-за кордону; з ОСОБА_2 свідок востаннє спілкувалась багато років тому телефоном; зазначає, що ОСОБА_2 біля двадцяти років тому переїхала до США, де і проживає, а з родиною ОСОБА_2 не спілкується в силу своїх релігійних переконань.

Письмові докази та покази свідків дають підстави вважати, що ОСОБА_2 хоча і була формально зареєстрована за місцем проживання за однією адресою зі своєю матір`ю - спадкодавцем, однак фактично не проживала разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 на час смерті останньої. Також суд бере до уваги ту обставину, що ОСОБА_2 не з`являлась до суду і не надала відзиву чи будь-яких письмових заперечень по суті справи, хоча і повідомлялась про розгляд справи у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_2 не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини або з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першою та третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право спадщини на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію цього майна.

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово висловлював позицію, що державна реєстрація спадкоємця у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації (постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св21) та від 15 червня 2022 року у справі № 454/3550/18 (провадження № 61-912св21).

Абзацами другим та третім пункту 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідач не прийняла спадщину, оскільки не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на квартиру та на земельну ділянку.

Позивач не заявив судових витрат та просив залишити їх за ним, а тому суд залишає судові витрати за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 29, 321, 328, 1216-1218, 1268, 1297, 1299 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на цілу квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 на цілу земельну ділянку площею 0,0412га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0715, цільове призначення для індивідуального садівництва.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 05.02.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , ІПН НОМЕР_3 .

Суддя: