УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Київ

справа № 283/2629/19

провадження № 61-1484ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бойком Володимиром Володимировичем, на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_3 , внаслідок необережного поводження з вогнем, у розмірі 46 580 грн, а також 2 630,39 грн судових витрат.

Як на нововиявлену обставину заявниця посилалася на те, що на час вирішення цього спору суд не вирішив питання про залучення до участі у справі іншого правонаступника ОСОБА_3 - його дружину ОСОБА_4 , яка є спадкоємцем за законом першої черги та має право на обов`язкову частку у спадщині. Під час розгляду справи суд виходив з того, що єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 , яка в межах вартості спадкового майна має відповідати за спричинену спадкодавцем матеріальну шкоду. Проте 02 листопада 2022 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3 на 1/6 частину зазначеного у вказаному свідоцтві спадкового майна.

Таким чином, у спірних правовідносинах, крім ОСОБА_1 , відповідачкою має бути також ОСОБА_4 , яка є правонаступником ОСОБА_3 . Проте суд належним чином не встановив коло спадкоємців померлого й тягар відповідальності за спричинену шкоду поклав лише на ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Відмовивши у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявниця, а саме факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , не є нововиявленими, оскільки наявність іншого правонаступника померлого учасника спірних правовідносин не є істотною для справи обставиною, яку не встановив суд та яка на час розгляду справи не була й не могла бути відома ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. В. на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року закрито.

Закриваючи апеляційне провадження, апеляційний суд зробив висновок, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційну скаргу подано особою, яка не має права її підписувати.

Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Житомирського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд виходив з того, що у матеріалах справи є належні докази на підтвердження повноважень адвоката Бойка В. В., який підписав апеляційну скаргу від імені та в інтересах ОСОБА_1 , а саме ордер та належним чином засвідчена копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, серія КВ № 6367, яке у встановленому законом порядку не скасовувалося та недійсним не визнавалося, а доказів припинення права Бойка В. В. на здійснення адвокатської діяльності у матеріалах справи немає, тому апеляційний суд зробив помилковий висновок про закриття апеляційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 362 ЦПК України.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Бойка В. В. залишено без задоволення. Ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час розгляду спору судом першої інстанції у матеріалах спадкової справи була інформація про те, що після смерті відповідача спадщину прийняла лише його дочка ОСОБА_1 , яка була залучена до участі у справі як правонаступник.

Таким чином, відповідно до ЦПК України наявність іншого спадкоємця ОСОБА_3 не є нововиявленою обставиною й не змінює правової оцінки фактів у спірних правовідносинах, яка була надана судом під час вирішення спору, проте може бути підставою для ініціювання ОСОБА_2 нового судового процесу про відшкодування шкоди.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 27 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану необережним поводженням з вогнем в розмірі 66 695,00 грн та відшкодувати моральну шкоду, завдану знищенням та пошкодженням пожежею її майна, в розмірі 10 000,00 грн. Пізніше вона збільшила розмір позовних вимог у частині відшкодування майнової шкоди до 92 132,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Суд ухвалою від 28 жовтня 2020 року закрив провадження у справі в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки спірні правовідносини в цій частині не допускали правонаступництва, а в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди зупинив провадження до залучення правонаступника.

Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини суд витребував у Чотирнадцятій київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи, заведеної щодо майна ОСОБА_3 .

Згідно зі спадковою справою ОСОБА_3 належний йому буд. АДРЕСА_1 заповідав дочці ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняла спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву.

За таких обставин ухвалою від 28 квітня 2021 року суд залучив до участі у справі як правонаступника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, в межах вартості успадкованого майна, в розмірі 46 580,00 грн.

Після ухвалення судового рішення, а саме 02 листопада 2022 року, інший спадкоємець ОСОБА_3 - його дружина ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину, згідно з яким успадкувала 1/6 частку належного йому буд. АДРЕСА_1 , відповідно до статті 1241 ЦК України, як особа, яка має право на обов`язкову частку.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та підстави оскарження

У січні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Бойко В. В. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд не врахував висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 та від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18.

Заявниця зазначила, що апеляційний суд обмежив їй та її представнику доступ до правосуддя, не забезпечив можливості бути присутніми в судовому засіданні для реалізації своїх законних прав та інтересів.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (постанови Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі № 357/10393/19, від 22 лютого 2023 року у справі № 299/883/17).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Суди встановили, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, в межах вартості успадкованого майна, в розмірі 46 580,00 грн.

Після ухвалення судового рішення, а саме 02 листопада 2022 року, інший спадкоємець ОСОБА_3 - його дружина ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину, яким успадкувала 1/6 частку належного йому буд. АДРЕСА_1 , відповідно до статті 1241 ЦК України, як особа, яка має право на обов`язкову частку.

Також встановлено, що відповідно до документів спадкової справи та свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 , відповідно до статті 1241 ЦК України, мала право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_3 і прийняла спадщину після його смерті, оскільки проживала з ним на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_4 також була правонаступником ОСОБА_3 і могла бути залучена до участі у справі.

Про ці обставини було відомо ОСОБА_1 , оскільки вона також проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 та спадкоємцем ОСОБА_4 , що підтверджується паспортом ОСОБА_1 з відміткою про реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Однак в заяві про прийняття спадщини вона не повідомила цю обставину, зазначивши, що крім неї інших спадкоємців, відповідно до статей 1241, 1261 ЦК України, немає. Не повідомила ОСОБА_1 цю обставину і суду.

Таким чином, відмовивши у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року, суди попередніх інстанцій, правильно виходили з того, що така обставина як наявність іншого спадкоємця ОСОБА_3 , на яку посилається заявниця, не є нововиявленою обставиною відповідно до статті 423 ЦПК України і не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Посилання у касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 та від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, є необґрунтованими, оскільки висновки апеляційного суду, не суперечать висновкам, викладеним у цих постановах.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 (провадження № 11-122заі20) викладено правову позицію про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

24 січня 2024 на адресу Вінницького апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Бойка В. В., надійшла заява про відшкодування судового засідання, призначеного на 25 січня 2024 року о 11:45 год., яке мотивоване тим, що відповідач не може з`явитись, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я її матері.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

На час розгляду справи в апеляційному суді інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Бойко В. В., який був належним чином повідомлений про розгляд справи, будь-яких клопотань про неможливість прибути в судове засідання не подавав.

Враховуючи, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Бойком В. В. не надано доказів щодо неможливості самостійно з`явитись у судове засідання, а також, що у матеріалах справи є необхідні докази для її розгляду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість здійснити її розгляд без участі ОСОБА_1 та її представника - адвоката Бойка В. В.

Таким чином, не заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норм прав у подібних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не впливають на законність і обґрунтованість судових рішень, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судами норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявниці з ухваленими судовими рішеннями, законність та обґрунтованість яких доводами касаційної скарги не спростована.

Правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, тому касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Бойком Володимиром Володимировичем, на ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 27 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малинського районного суду Житомирської області від 23 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкодивідмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська