Справа № 301/935/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" квітня 2024 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - Гичка О.Б.,
за участю секретаря судового засідання - Мелай В.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Іршава Закарпатської області в залі судових засідань Іршавського районного суду Закарпатської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Одноразовий ідентифікатор 450305 направлявся відповідачці 15.05.2023 о 13:30:07 год. шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер, який вказувався при реєстрації. Повідомлення на номер телефону НОМЕР_2 відповідачці було надіслане та доставлене допомогою сервісу ТОВ «Мобізон». Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором був надісланий та доставлений відповідачці в рамках договірної співпраці з ТОВ «Девелопмент Інновейшинс», яка є замовником послуг масової розсилки смс-повідомлень у ТОВ «Мобізон».
Кредитні кошти були відправлені відповідачці 15.05.2023 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК».
Таким чином, між позивачем та відповідачкою було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.
Відповідно до п.1.2. Кредитного договору, кредитор нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Строк надання кредиту відповідно до п.1.3. Кредитного договору становить 150 днів. Відповідно до п.п. 2.4.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування.
Згідно з п.3.3. Кредитного договору, у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3. Кредитного договору, позичальник сплачує Товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою у розмірі 3,5% від суми несвоєчасного повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п.1.3. цього договору. Сторони домовились, що процента ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, визначені вказаною умовою договору проценти не є процентами в розумінні ст.1048 ЦК України за правомірне користування кредитом, а є мірою відповідальності за прострочення грошового зобов`язання боржником відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, визначеному договором - 3,5 % за кожен день прострочення.
Отже, п. 3.3. Кредитного договору встановлено розмір процентної ставки, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Відповідачка не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору. Таким чином, в порушення умов Кредитного договору відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала.
При цьому нарахування процентів за договором зупинено 08.12.2023 року відповідно до п.4.6 Правил.
Ухвалою Іршавського районного суду від 18.03.2024 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Руденко К.В. , будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі і справу розглянути без участі представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. До суду від відповідача не надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яку сповіщено про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд дійшов висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.
Згідно з п.1.4 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», які розміщені та сайті monetka.ua, rialto.com.ua.
Загальна вартість кредиту та графік розрахунків зазначена зазначено в додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору (п.1.5 договору).
Відповідно до п. 1.6 договору, товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_4, що належить позичальнику.
Згідно з пунктом 2.4.1 договору, позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати проценти за користування Кредитом та повернути кредит.
Відповідно до п. 3.5 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом (крім випадку, узгодженого сторонами в пункті 3.8 цього договору). При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника, до дня повернення суми кредиту (його частини), визначеної у пункті 1.1 цього договору включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.
При надходженні коштів для виконання зобов`язань позичальника, товариство направляє їх в такій черговості: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит (п.3.6 договору).
Відповідно до п.3.3 договору у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим договором за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 15.05.2023.
З довідки ТОВ «Девелопмент Інновейшинс» №120103 від 06.03.2024 слідує, що смс-повідомлення від альфа-імені «MONETKA» з текстом «Для підтвердження згоди з умовами Договору введіть 450305» було відправлено на номер НОМЕР_2 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 15.05.2023 о 13:30:07 год.
Факт перерахування ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» грошових коштів в розмірі 5000 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується чеком 576108460 від 15.05.2023 року (а.с. 30).
Відповідач свої зобов`язання не виконала.
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом тілом кредиту та нарахованими процентами відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5%. Дані суми заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів, а тому сума заборгованості по тілу кредиту та відсотках відповідно до п. 1.2. договору підлягає стягненню.
Відповідно до п. 3.3 договору, у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених цим договором, позичальник сплачує товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим договором за кожний день користування (річна процентна ставка становить 1277,50%). Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.
Тобто, сторони встановили цим пунктом договору свій інший розмір процентів 1277,50 % річних від суми несвоєчасно повернутого кредиту та те, що процентна ставка, визначена в цьому пункті договору нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року в справі №910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 січня 2019 року в справі №5017/1987/2012 вказувала, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Однак, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року.
Отже позивач, нараховуючи відсотки за період з 30.05.2023 року по 08.12.2023 року, на вказані положення не звернув увагу та не врахував їх при зверненні до суду, а тому заборгованість по відсотках в цій частині стягненню з відповідача не підлягає.
З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 7450,00 (сім тисяч чотириста п`ятдесят) гривень, яка складається з 5000 гривень - заборгованість за кредитом, 2450,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.
Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с.1) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн.
Матеріали справи не містять клопотання відповідачки про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення питання про зменшення цих витрат у суду відсутні.
Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки в користь ТОВ «ФК «Ріальто» судові витрати, що складається із судового збору, що був сплачений позивачем при зверненні до суду у сумі 2422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 629, 1050, 1054, 1055, Прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України,ст.ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Найменування сторін:
- відповідач : ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_1 ).
Повний текст заочного рішення складено 03.05.2024.
Суддя Іршавського
районного суду : О. Б. Гичка