"01" березня 2024 р. Справа № 363/3819/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., за участі секретаря Крикун Ю.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави: в особі Головного управління Дежгеокадастру у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави: в особі Головного управління Дежгеокадастру у місті Києві та Київській області звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із даним позовом в якому просить суд конфіскувати у громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у місті Києві та Київській області земельну ділянку з кадастровим номером :29:115:0157, площею 0,0616 га, з цільовим призначенням 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно за параметром пошуку земельної ділянки з кадастровим номером :29:115:0157 від 04.04.2023 № 328038682 власником цієї земельної ділянки є громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2021 (спадкова справа № 1705/2009, зареєстровано в реєстрі за № 6-151) ОСОБА_1 набув, після смерті матері, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :29:115:0157. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного нотаріуса Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Кедою О.В. індексний номер: 59874391 від 17.08.2021 проведено державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :29:115:0157. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :29:115:0157 площею 0,0616 га, розташована: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення та має цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства. Таким чином, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :29:115:0157 знаходиться у власності громадянина Російської Федерації з 17.08.2021 та по даний час. Враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.

Ухвалою судді від 25 серпня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В судове засідання прокурор не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, також щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Представник Головного управління Дежгеокадастру у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Відповідач у судове засідання не з`явився про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, своїм правом на подання відзиву не скористався, а тому суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи та вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Судом встановлено, що згідно з довідкою від 25.06.2021 № 125 Пірнівської сільської ради Жукинського старостинського округу Гаркуші В.К. на підставі рішення виконавчого комітету Жукинської сільської ради № 57 від 29.11.2002 (зі змінами внесеними рішенням сесії Жукинської сільської ради №174-14-У від 26.02.2008) передані у власність земельні ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0680 га, що розташована в АДРЕСА_2 ; для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,1842 га: 0,0616 АДРЕСА_1 (кадастровий номер :29:115:0157) і 0,1226 га с. Жукин, ур. «П`ячки» (кадастровий номер :29:115:0158).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

17.08.2021 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0616 га, кадастровий номер :29:115:0157, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № від 04.04.2023 року, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :29:115:0157 площею 0,0616 га, зареєстровано за громадянином Російської Федерації ОСОБА_1 з 17.08.2021 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.08.2021 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :29:115:0157 площею 0,0616 га, розташована: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення та має цільове призначення 01.03 Для ведення особистого селянського господарства.

Згідно відповіді ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області інформація щодо отримання ОСОБА_1 після 17.08.2021 року громадянства України, документування посвідками на тимчасове постійне проживання на території України відсутня.

У цій справі існує спір про перебування у власності іноземного громадянина земель сільськогосподарського призначення.

Інтереси держави в суді представляє прокурор на підставі положень ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», якими передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно положень ст. 14 Конституції та ст. 1 Земельного кодексу України - земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України).

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії втому числі - землі сільськогосподарського призначення.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

На час вирішення спору ч.5 ст.22 Земельного кодексу України у взаємозв`язку з ч.1ст.130 цього Кодексу передбачає, що набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава.

Згідно в ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.1 ст. 145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

Підстави набуття права власності на землю громадянами визначені у ст. 81 Земельного кодексу України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі прийняття спадщини.

Водночас, положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України містить обмеження щодо володіння землями сільськогосподарського призначення, прийнятими у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, та зобов`язує їх протягом року здійснити відчуження таких земель. Дане положення Закону було чинним на час набуття відповідачем права власності на спірну земельну ділянку.

Вказана вище норма Закону є імперативною, і не дотримання таких приписів тягне за собою цивільну відповідальність, передбачену Законом.

Так, за нормами земельного законодавства невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених Земельним кодексом України, є підставою для припинення права власності на земельну ділянку (пункт «е» ч.1 ст. 140 ЗК України).

Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до пункт «в» ч.1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч.2 ст. 145 ЗК України).

Статтею 153 Земельного кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18.09.2013 (справа № 6-92цс 13), основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення ЄС від 11.03.2003р. «Новоселецький проти України», від 01.06.2006 «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Нормами Земельного кодексу України чітко визначені права іноземців щодо спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення та обов`язок припинити право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення шляхом її відчуження протягом року.

Захищаючи права іноземців на отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність шляхом спадкування, українським законодавством встановлений річний термін на відчуження такої земельної ділянки.

При цьому, слід зазначити, що пункт 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України є імперативними.

Пунктом 10 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію, як одну з підстав припинення права власності.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 17.08.2021 по даний час) не відчужив її, тобтоне виконав вимоги ч.4 ст.81 Земельного кодексу України та протиправно залишається власником земельної ділянки, яка не може перебувати у власності відповідача згідно законодавства України, тому наявні підстави для її конфіскації у власність держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 684 гривні.

На підставі викладеного та керуючись 4, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву керівника Вишгородської окружної прокуратури в інтересах держави: в особі Головного управління Дежгеокадастру у місті Києві та Київській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки - задовольнити в повному обсязі.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області земельну ділянку, належну на праві власності ОСОБА_1 , площею 0,0616 га, з кадастровим номером :29:115:0157, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вишгородського районного суду Київської області.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач: Вишгородська окружна прокуратура (, знаходиться за адресою Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 5) в інтересах держави в особі: Головного управління Дежгеокадастру у місті Києві та Київській області (, знаходиться за адресою: 03115, м. Київ, вул. Серпова, 3/14)

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна