1Справа № 335/3298/23 2/335/94/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Зайцевій С.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Сухорукової Н.М., представника відповідача адвоката Патяк А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування; служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2023 позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Сухорукової Н.М., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування; служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, в обґрунтування якого зазначено наступне.

01.02.2019 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час проживає з відповідачем. 14.12.2022 Орджонкідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі № 335/7594/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний. Ще до розірвання шлюбу, а саме з 15 жовтня 2022 року, сторони проживали окремо, разом із дитиною спільно проживала її мати ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 . Протягом перебування у шлюбі, позивач зарекомендував себе як люблячий батько, який завжди піклувався про свою неповнолітню доньку, займався їх вихованням, проводив вільний час із дитиною. Через зазначені обставини донька є дуже прив`язаною до батька. Проте, протягом останнього року сімейне життя між подружжям поступово погіршилось, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, з 15 жовтня 2022 року сторони мешкають за різними адресами, не ведуть будь-які спільні справи та не підтримують будь-яких стосунків. У зв`язку зі сваркою, яка була спровокована відповідачкою та її матір`ю, 15 жовтня 2022 року, позивач почав проживати окремо, оскільки уникнути сварок було неможливо, що на його думку негативно впливало на малолітню дитину. Після 15 жовтня 2022 року відповідачка не заперечувала проти прогулянок батька з дитиною. Проте, починаючи з 7 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 перешкоджала спілкуванню позивача із дитиною, та у подальшому виїхала за межі України. Також, після виїзду з дитиною за кордон відповідач до теперішнього часу не повідомляє про конкретне місце перебування дитини ОСОБА_4 . Також зазначено, що позивач офіційно працевлаштований, щомісяця сплачує аліменти шляхом відрахування із заробітної плати.

На підставі викладеного, позивач вважає, що створення відповідачкою перешкод у вихованні та спілкуванні із рідною донькою, є неприпустимими, оскільки впливають на розвиток дитини, як фізичний, так і духовний, підвищення її свідомості та любов до свого рідного батька. Позивач, як люблячий батько, має рівні права і обов`язки щодо спільної дитини сторін, але відповідачка нехтує його правами, правами та інтересами дитини.

З метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач звернувся до суду, та просить: зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місцеперебування, стан здоров`я, захворювання, місця відвідування навчальних закладів, додаткових занять, репетиторів доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступним графіком побачень з дитиною:

- необмежене спілкування батька з дитиною засобами телефонного та відео зв 'язку (Viber, Whats App, Telegram);

- систематичні побачення батька з дитиною під час її перебування на території Україні 3 рази на місяць з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі, без присутності матері дитини, з правом проживання дитини у ці дні разом із батьком, а також правом відвідувати парки, дитячі майданчики, дитячі торгово-розважальні центри, цирку, театру, кіно;

- безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері - два рази щороку згідно графіку відпустки ОСОБА_1 строком 10 діб;

- безперешкодна участь у спільному святкуванні дня народження доньки.

Відповідно до відзиву на позовну заяву поданого адвокатом Патяк А.С., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зазначено, що дійсно, 01.02.2019 між відповідачкою та позивачем був укладений шлюб, у період якого, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна донька ОСОБА_4 . Також, з 15 жовтня 2022 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні стосунки. 14.12.2022 шлюб між сторонами розірваний за рішенням Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя. Після розірвання фактичних шлюбних відносин у жовтні 2022 року, сторони проживали окремо, зокрема, відповідачка проживала разом із донькою ОСОБА_5 за адресою місця свого фактичного проживання. З того часу відповідачка жодним чином не перешкоджала позивачу у можливості бачитись із дитиною, жодних перешкод з її боку не створювалось. Як стверджує відповідачка, сам позивач не проявляв особливої зацікавленості у побаченні та спілкуванні із дитиною. У листопаді 2022 року, через ситуацію пов`язану із війною, яка триває в Україні, з огляду на те, що місто Запоріжжя залишається прифронтовим містом, з огляду на періодичні ракетні обстріли м. Запоріжжя, руйнування житлових будівель, зокрема у центральній частині міста Запоріжжя, відповідачка вирішила евакуюватись разом із донькою за кордон України, щоб забезпечити безпеку дитини. Про прийняте рішення відповідачка повідомила позивача, та попрохала його надати нотаріальний дозвіл для перетинання кордону України їх спільною доньки. Проте, вона отримала відмову від позивача, після чого вирішила перетинати кордон без відповідного дозволу, так як довідалась, що в зв`язку із евакуацією, перетин кордону можуть дозволити без дозволу батька. 13.11.2022 відповідачка разом із дитиною евакуювалась за межі кордону України до республіки Румунія, де і перебувають на теперішній час, до закінчення війни в України, або до часу, коли умови проживання у місті Запоріжжя будуть небезпечні для життя та здоров`я дитини. За твердженням відповідачки, за час перебування її разом із дитиною за кордоном, позивач не цікавився життям дитини, не виявляв бажання спілкуватись із нею телефоном (не ініціював це), не надавав жодної цільової матеріальної допомоги дитині, яка необхідна у зв`язку із влаштуванням доньки за кордоном, несвоєчасно сплачував аліменти та ін. Відповідачка не заперечує проти спілкування позивача із їх спільною донькою засобами телефонного зв`язку за допомогою месенджерів, через телефон відповідачки, так як донька власного телефону не має. Жодних перешкод позивачу у вказаному питання ніколи не створювалось. При цьому, сторона відповідача заперечує проти позовних вимог позивача, з огляду на наступні обставини. По-перше, на думку сторони відповідача, у даному випадку взагалі відсутній спір. Позивачка жодним чином не створювала та не створює перешкоди позивачу у спілкуванні із дитиною. Сам позивач, при зверненні із відповідною позовною заявою до суду, не надав жодних доказів, які б підтверджували створювання йому будь-яких перешкод у спілкуванні із донькою. Будь-яких належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позивачем суду не надано. Також, зазначено, що відсутність в Україні дитини та матері є прямою перешкодою у розгляді справ зазначених категорій. Норми Цивільного процесуального кодексу України не передбачають можливість зупинення провадження через відсутність сторони та/або дитини, неможливість складення висновку службою у справах дітей. З урахуванням наведеного, з огляду на ненадання відповідачем необхідних доказів на підтвердження позовних вимог, а також через інші, вищенаведені обставини, вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до відповіді на відзив, позивач ОСОБА_1 спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву щодо того, що відповідач не створювала йому перешкод у спілкуванні з їхньою дитиною. Також зазначає, що представником відповідача у відзиві не надано доказів, які спростовують доводи позивача, викладені у позовній заяві, окрім твердження про відсутність з боку відповідачки заперечень проти спілкування позивача із їх спільною донькою засобами телефонного зв`язку за допомогою месенджерів.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2023, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування; служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - залишено без руху. Надано позивачу строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

25.04.2023 позивачем на адресу суду подано заяву про усунення недоліків, з відповідними підтвердженнями.

Ухвалою судді від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розпочато у справі підготовче провадження та призначити підготовче судове засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надати висновок щодо визначення порядку участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву 15 днів з дня вручення даної ухвали.

28.06.2023 у судовому засіданні долучено Висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про неможливість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.06.2023 за №01-10/1215.

10.07.2023 на адресу суду надійшов Висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, про неможливість визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 20.06.2023 за №01-10/1215.

Ухвалою суду від 28.06.2023, у задоволенні заяви представника позивача адвоката Сухорукової Надії Миколаївни про забезпечення позову - відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 08.08.2023, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 червня 2023 року у цій справі залишено без змін.

Ухвалою суду від 28.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено вказану цивільну справу за вказаним позовом до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, на підставах зазначених у позовній заяві, у відповіді на відзив, та просили їх задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Представник третіх осіб у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав висновок про неможливість визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні дитини, просив прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 01.02.2019, зареєстрованого Запорізьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №61 від 01.02.2019 (копія свідоцтва про шлюб), який 14.12.2022 розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. (ЄДРСР https://reyestr.court.gov.ua/Review/107938006).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася спільна донька ОСОБА_4 , народження якої зареєстровано Вознесенівським районним у місті Запоріжжя відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №808 від 25.06.2019 (копія свідоцтва про народження НОМЕР_1 ).

На теперішній час, дитина ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 .

13.11.2022 відповідач ОСОБА_2 разом із донькою ОСОБА_4 перетнули кордон України та по теперішній час перебувають за межами території України.

Вказані обставини не заперечуються сторонами, у зв`язку із чим не підлягають доказуванню.

Судом досліджені наступні докази, долучені до матеріалів справи: лист (відповідь) Служби (управління) у справах дітей відділу по Вознесенівському району ЗМР від 07.03.2023, відповідно до якого розглядалося звернення ОСОБА_1 від 07.02.2023 про проведення профілактично-виховної бесіди з матір`ю дитини ОСОБА_4 ; копії скриншотів переписки позивача та відповідача з питань що стосуються їх спільної дитини; копії матеріалів перевірки звернення ОСОБА_1 28.08.2023 до відділу поліції №6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо розшуку своєї малолітньої дитини.

Зміст вказаних вище доказів у сукупності, які суд вважає належними та допустимими, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_2 (мати дитини) чинить перешкоди у спілкуванні батьку дитини ОСОБА_1 з їх спільною дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із відповідачем, та наразі мешкають за кордоном.

Відповідно до Висновку районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району від 20.06.2023 зазначено, що враховуючи відсутність можливості одержання відомостей передбачених ч.5 ст.19 СК України, пп.73,74 Постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за неможливе на даний час підготувати висновок щодо визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 .

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

З дослідженої судом сукупності доказів встановлено, що фактично відповідачем чиняться перешкоди позивачеві у вихованні та спілкуванні із дитиною.

Суд звертає увагу, що батьки мають рівні права щодо участі у житті дитини, у її вихованні, спілкуванні з нею, можливості рівноцінно реалізувати свої батьківські права, на повноцінне спілкування з дітьми.

Встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з донькою, суд, врахувавши право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю малолітньою дитиною, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також зважаючи на те, що наразі дитина разом із матір`ю перебуває за кордоном, доходить висновку про доцільність встановити спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 .

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Водночас, органом опіки та піклування надано Висновок про неможливість визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , зокрема, у зв`язку з відсутністю можливості одержання відомостей від матері дитини, та дитини, які перебувають за кордоном, що позбавляє можливості на даний час підготувати відповідний висновок.

При цьому, суд враховує, що Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. (відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.11.2020 у справі № 759/1382/19).

Отже, ураховуючи викладене, неможливість визначення порядку участі батька у вихованні дитини за висновком органу опіки та піклування за вказаних обставин, на переконання суду не позбавляє суд можливості визначити відповідний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, за сукупністю встановлених обставин у цій справі.

При визначенні способів участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із донькою, суд оцінюючи докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, беручи до уваги вік дитини, перебування дитини разом із матір`ю за кордоном, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дитиною, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, суд вважає доцільним встановити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 : необмежене спілкування батька з дитиною засобами будь якого телефонного та відео зв`язку (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо); систематичні побачення батька з дитиною, під час її перебування на території Україні, а саме: 3 рази на місяць з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі, без присутності матері дитини, з правом проживання дитини у ці дні разом із батьком.

Про цьому, слід зобов`язати відповідача ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомляти батька дитини про місцеперебування, стан здоров`я, місця відвідування навчальних закладів, додаткових занять, репетиторів доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інші вимоги позивача про безперешкодне проведення відпустки з дитиною без участі матері - два рази щороку згідно графіку відпустки ОСОБА_1 строком 10 діб, та про безперешкодну участь у спільному святкуванні дня народження доньки, суд вважає такими, що не конкретизовані (не доведені) позивачем для їх реального виконання, ураховуючи встановлені обставини перебування дитини за кордоном, є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд вважає, що такий спосіб та порядок спілкування відповідатиме інтересам малолітньої дитини, з урахуванням обставин і доказів у справі.

Слід також роз`яснити сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

До того ж, суд вважає за необхідне встановити батькам вимогу нести відповідальність за життя та здоров`я дитини, не налаштовувати її один проти одного. Рекомендовано батькам попереджати один одного про свої дії щодо дитини та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. Надати батькам право змінювати спосіб спілкування батька з дитиною за їх взаємною згодою та завчасно попереджати один одного про настання обстави, що унеможливлюють виконання ними рішення суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76- 82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про місцеперебування, стан здоров`я, місця відвідування навчальних закладів, додаткових занять, репетиторів доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

-необмежене спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами будь якого телефонного та відео зв`язку (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо);

- систематичні побачення батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час її перебування на території Україні, а саме: 3 рази на місяць з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі, без присутності матері дитини, з правом проживання дитини у ці дні разом із батьком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення суду складено 19 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 );

Третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Сєдова, 5);

Третя особа: служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Зелінського, 3).

Суддя І.А.Крамаренко