Справа № 756/2021/24
Провадження № 2/756/2113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Слід" про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Слід" про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.10.1994 він купив сертифікат серії Б5 № 0097838 на п`ять акцій АТ «Слід», простих на пред`явника, загальною номінальною вартістю 500000 крб. та заплатив тоді по курсовій вартості 2000000 крб. Однак, з 1994 року позивач жодного разу не отримав дивідендів, його неодноразові звернення поштою до відповідача залишаються без відповіді. На сертифікаті вказано, що термін та розмір виплати дивідендів встановлюється загальними зборами акціонерів за підсумками господарської діяльності акціонерного товариства за минулий рік. Отже, на переконання позивача, його коштами і надалі користуються посадові та службові особи АТ «Слід», а позивач, від їх діяльності, несе матеріальні та моральні збитки. Зазначає, що більше не бажає тримати цей сертифікат, хоче повернути його відповідачу та отримати свої гроші з відсотками. З огляду на це позивач просить стягнути з відповідача 790 грн. матеріальних збитків, що складає еквівалент 2000000 крб. Крім того, позивач вважає, що своїми діями та бездіяльністю посадові та службові особи АТ «Слід» завдали йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав з 1994 року, внаслідок їх розшуку та протиправною поведінкою. Розмір моральної шкоди оцінює в 7000 грн.

Суд, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження з наступних підстав.

З Єдиного державного реєстру судових рішень, що носить загальнодоступний характер, убачається, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28.07.2022 у справі № 303/1920/22 у задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Відкритого акціонерного товариства "Слід" ( адреса: 04212, м.Київ, вулиця Тимошенко,16) про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.11.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Свалявського районного суду від 28 липня 2022 року - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 21.02.2023 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22.11.2022 у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Слід» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовлено.

За таких обставин, вказане вище рішення суду набрало законної сили.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Відповідно доположень ст. ст. 186, 187 ЦПК України, суддя після одержання позовної заяви до відкриття провадження у справі з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Під предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: SovtransavtoHolding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Враховуючи вказане, суд вважає, що подання позивачем нового позову між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення Свалявським районним судом Закарпатської області, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися повторного розгляду справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

За таких обставин, з урахуванням викладеного вище, у відкритті провадження в справі, слід відмовити.

Керуючись статтями 186, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Слід" про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.М. Ткач