РІШЕННЯ № 384/137/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ №пр. 2/384/87/2024
25 квітня 2024 року Вільшанський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді Галицького В.В.,
зі секретарем судового засідання Лалаян А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Вільшанка Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 20.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
10.04.2024 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Крім того, до Вільшанського районного суду Кіровоградської області від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
24.04.2024 року до Вільшанського районного суду Кіровоградської області від представника позивача надійшов детальний опис наданих послуг ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2022 року.
Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 25.04.2024 року у задоволенні клопотання відповідача про передання справи на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва відмовлено. У задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності відмовлено.
Позивач та представник позивача адвокат Ільків М.М. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надіслав суду клопотання, в якому просить провести судове засідання у справі за відсутності позивача та її представника.
Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в судове засідання не з`явився. Надіслав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без присутності представника відповідача. Відзив на позовну заяву суду надав.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2023 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування відмовлено (а.с.31-35).
У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Щодо вимоги позивача стягнути пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 16.06.2022року по 23.11.2023 року.
Судом встановлено, що у відповідності до ст. 36.5 Закону № 1961-IV, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Облікова ставка Національного банку - один з монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк установлює для суб`єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів на відповідний період і є основною процентною ставкою, яка залежить від процесів, що відбуваються в макроекономічній, бюджетній сферах та на грошово-кредитному ринку.
Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.
Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.
Ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом ч.2 ст. 551 ЦК України).
Таким чином пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення зобов`язання й до того дня, доки зобов`язання не буде виконано.
21 грудня 2016 року Верховний Суд України постановою № 6-1003цс16 у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого визнав, що до грошових зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.
Отже, можна зробити висновок, що оскільки зобов`язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).
- з 16.06.2022 по 21.07.2022 (днів: 36, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1923.29 грн
- з 22.07.2022 по 08.09.2022 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2617.81 грн
- з 09.09.2022 по 20.10.2022 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2243.84 грн
- з 21.10.2022 по 08.12.2022 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2617.81 грн
- з 09.12.2022 по 31.12.2022 (днів: 23, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1228.77 грн
- з 01.01.2023 по 26.01.2023 (днів: 26, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 1389.04 грн
- з 27.01.2023 по 16.03.2023 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2617.81 грн
- з 17.03.2023 по 27.04.2023 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2243.84 грн
- з 28.04.2023 по 15.06.2023 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2617.81 грн
- з 16.06.2023 по 27.07.2023 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 50), пеня складає 2243.84 грн
- з 28.07.2023 по 14.09.2023 (днів: 49, облікова ставка НБУ х 2: 44), пеня складає 2303.67 грн
- з 15.09.2023 по 26.10.2023 (днів: 42, облікова ставка НБУ х 2: 40), пеня складає 1795.07 грн
- з 27.10.2023 по 23.11.2023 (днів: 28, облікова ставка НБУ х 2: 32), пеня складає 957.37грн
За період з 16.06.2022 по 23.11.2023 нараховуються 3% річних в розмірі 1686.08 грн.
Розрахунок відсотків річних:
Інфляційні нарахування з 16.06.2022 по 23.11.2023 складають 4884.24 грн. Індекс інфляції за весь період = 1.1252368 (липень 2022 року - 100.7%, серпень 2022 року -101.1%, вересень 2022 року - 101.9%, жовтень 2022 року -102.5%, листопад 2022 року - 100.7%, грудень 2022 року - 100.7%, січень 2023 року - 100.8%, лютий 2023 року - 100.7%, березень 2023 року -101.5%, квітень 2023 року - 100.2%, травень 2023 року - 100.5%, червень 2023 року - 100.8%, липень 2023 року - 99.4%, серпень 2023 року 98.6%, вересень 2023 року - 100.5%, жовтень 2023 року - 100.8%, листопад 2023 року - 100.5%) (а.с.8).
Таким чином, враховуючи те, що позивачем суду надано належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Щодо вимоги позивача стягнути 8000 грн. витрат на правничу допомогу.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача просить провести розподіл судових витрат по справі за наслідками її розгляду, відповідно до наданих доказів, витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8000 грн..
На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи, зокрема, долучено копії таких документів: детальний опис наданих послуг позивачу на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 21.02.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 11 від 15.04.2024 року на суму 8000 грн.
Відповідач у справі у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу спростовується матеріалами справи, а тому не підлягає задоволенню.
Суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30 січня 2023 року № 910/7032/17).
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Група «ТАС» на користь позивача підлягають стягненню 8000 грн. витрат на правничу допомогу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.
Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 3028 грн. судового збору на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 30 квітня 2024 року.

Суддя: