Справа №519/1960/23
Провадження № 2/519/71/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

17.01.2024 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Коршак Ю.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, за участі третьої особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Южного міського суду Одеської області з вищезазначеною позовною заявою до ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що він ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Татарбунари Одеської області.

В його свідоцтві про народження матір`ю записана ОСОБА_4 , а батьком ОСОБА_5 . На момент його народження його батьки не перебували у шлюбі між собою, тому згідно ст.55 КпШС України у свідоцтві про народження у графі «Батько» вказано дівоче прізвище матері « ОСОБА_6 », а ім`я та по-батькові записане з її слів.

З розповіді матері його батьком є ОСОБА_2 , 1964 року народження. Після його народження вони не мешкали разом, але батько приймав участь у його вихованні, підтримував фінансово, мати переїхала до іншого міста, вийшла заміж і вони втратили між собою контакти. Так як пройшло вже дуже багато часу, не збереглося документальних підтверджень щодо спільного проживання та ведення господарства відповідачем та його матір`ю.

Декілька місяців назад позивачу вдалося встановити зв`язок із ОСОБА_2 , який при особистій зустрічі підтвердив, що являється його батьком та не заперечує цього.

При зверненні до Відділу реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області їм було повідомлено, оскільки у їх випадку визнання батьківства можливе лише за рішенням суду.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 05.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.01.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, внести відповідні зміни в його актовий запис про народження, прізвище ОСОБА_6 залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав беззаперечно та в повному обсязі. Також пояснив, що після народження позивача, вони не мешкали разом, але він завжди вважав його своїм сином, приймав участь у його вихованні, підтримував фінансово.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву згідно якої просить справу розглядати за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , де у графі батько зазначено « ОСОБА_5 », а мати « ОСОБА_7 », що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження (а.с.5).

Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

До Татарбунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було направлено лист стосовно можливості визнання батьківства.

Однак, з отриманої відповіді вбачається, що відділом ДРАЦС було відмовлено у задоволенні заяви про визнання батьківства, оскільки заявник не скористався правом подати до відділу ДРАЦС спільну заяву батька та матері дитини про визнання батьківства відносно дитини 1987 року народження до її повноліття та роз`яснено, що відповідно ст.128 Сімейного кодексу України за відсутності заяв, право на подання яких визначено ст.126 Сімейного кодексу України, батьківство щодо дитини може бути визнано у судовому порядку (а.с.18).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

Відтак, до спірних правовідносин необхідно застосовувати положення Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час реєстрації народження ОСОБА_1 , оскільки норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (КпШС) походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягненню нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.53 КпШС України при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Так, відповідно до роз`яснень у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» від 12 червня 1998 року №16, згідно зі ст.53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання батьківства.

Також за ч. 2 ст. 55 КпШС при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по-батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до п.20 п.1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

В третьому абзаці пункту 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, беззаперечне визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 76-78, 81, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, за участі третьої особи Відділ реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із залишенням прізвища без змін.

Рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису про народження №100, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області від 21.06.1988.

Дата складання повного судового рішення та його проголошення 22.01.2024 о 16.00 год.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, місцезнаходження за адресою: 68100, м.Татарбунари, вул.Котовського, буд.18.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ