справа № 166/495/24
провадження № 2/166/120/24
РІШЕННЯ

іменем України

26 квітня 2024 року сел. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Загоруйко Г.А. звернувся у суд із позовною заявою, в якій зазначив, що 11 квітня 2023 року між позивачкою та відповідачем Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 371.

Сторони у шлюбі спільних дітей не мають, у них відсутнє спільне набуте за час шлюбу майно.

З початку подружнього життя між позивачкою та відповідачем склалися гарні відносини, основані на взаємній повазі та почутті кохання один до одного. Однак у подальшому вже тривалий час стосунки між сторонами погіршилися, зокрема почали виникати сварки без поважних на те причин, подружжя зовсім перестали розуміти один одного. Подружжя лише періодично проживало разом, оскільки відповідач працював вахтовим методом в іншій області. Під час повернення відповідача сварки поновлювалися, відповідно, проживання та ведення спільного господарства ставало все більш неможливим та за останні півроку стало тягарем для обох сторін.

На даний момент між подружжям взагалі відсутнє порозуміння, любов та повага, які повинні бути притаманні сім`ї. З березня 2024 року сторони проживають окремо один від одного, фактичні шлюбні відносини між ними повністю припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб між сторонами носить формальний характер, а тому його збереження суперечить інтересам сторін.

Незважаючи на те, що шлюбні стосунки фактично припинені, відповідач не бажає розірвати шлюб шляхом подання до суду чи то до органів РАЦСу відповідну заяву про розірвання шлюбу. Навпаки відповідач вчиняє погрози позивачці та її родині щодо фізичної розправи та займається вимаганням і шантажем неіснуючих боргів, розповсюдженням у соціальних мережах дискредитуючої інформації та фотографій.

Просить шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвати, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивачки та підтримання позовних вимог; відповідач скерував заяву, у якій не заперечив проти розірвання шлюбу, просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги позивачки, оскільки уважає його завищеним.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 112 ч. 2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом установлено, стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що між сторонами 11 квітня 2023 року укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 371.

Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок втрати взаєморозуміння, любові та поваги, унаслідок чого вони з березня 2024 року проживають окремо.

У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце.

За таких обставин, з огляду на категоричне небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям.

Крім того, представник позивачки у позовній заяві просив стягнути з відповідача судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 21.03.2024, укладений між адвокатом Загоруйком Г.А. та ОСОБА_1 ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2285 та ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Загоруйком Г.А.; акт № 35/2024/2 наданих послуг за договором № 35/2024 про надання правової допомоги від 21.03.2024; відповідно до якого ОСОБА_1 було надано правову допомогу на загальну суму 6040 грн; копію рахунку-фактури № 35/2024/2, відповідно до якого загальна сума що підлягає оплаті ОСОБА_1 за надані послуги адвокатом Загоруйком Г.А. становить 6040грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

У поданій 26 квітня 2024 року заяві відповідач просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки уважає їх завищеними.

Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, зміст заяв та клопотань представника позивачки по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд вважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 4000 грн, уважаючи таке рішення справедливим і виваженим.

Також судом установлено, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп. за подання позовної заяви, відтак належить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки вказану суму судового збору.

Таким чином, з огляду на викладене з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211 грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн, загалом 5211 грн 20 коп.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11 квітня 2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 371 розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень 00 коп. витрат на правничу допомогу та 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Копію рішення після набрання ним законної сили надіслати до Ратнівського відділу реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скари, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд шляхом подачі апеляційних скарг у 30-денний строк з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун