Справа № 643/9939/23
Провадження № 2-с/643/46/24
УХВАЛА

02.05.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1

про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м.

Харкова 27.09.2023 року у справі № 643/9939/23

за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

до ОСОБА_1

про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2020 р. по 31.08.2023 р.,

ВСТАНОВИВ:

27.09.2023 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 643/9939/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2020 року по 31.08.2023 року в розмірі 21 799, 77 грн., а також судового збору у розмірі 268, 40 грн.

30.04.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування вищезазначеного наказу з підстав наявності спору про право. Одночасно просила суд поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова 27.09.2023 року у справі № 643/9939/23, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту статті 127 ЦПК вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено заявником, та чи підлягає він відновленню.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення процесуального строку для подання заяви про скасування судового наказу заявник посилається на те, з 20.03.2022 року вона перетнула державний кордон України і по момент складання вищезазначеної заяви постійно проживає у Федеративній Республіці Німеччина, на підтвердження цього надає копію свого закордонного паспорту. Разом з цим, заявник зазначає, що лише 16.04.2024 року дізналася про виданий судовий наказ, коли вона отримала на свою електронну пошту постанову від 16.04.2024 у виконавчому провадженні № 74687127, в рамках якого виконується судовий наказ.

З матеріалів справи вбачається, що копія оспорюваного судового наказу була направлена судом на адресу боржника 29.09.2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення трек-номер 045 з відміткою про вручення 03.10.2023 року. При цьому у повідомленні відсутнє прізвище, ім`я та по батькові особи, яка поставила свій підпис.

Разом з цим, згідно з копією наданого боржником закордонного паспорту ОСОБА_1 покинула територію України 20.03.2022 року. Відміток про її повернення на територію України закордонний паспорт не містить.

Також в матеріалах справи міститься видана боржнику посвідка на постійне проживання у Німеччині.

Крім того, підпис боржника на поданій заяві про скасування судового наказу візуально відрізняється від підпису, який міститься у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення з трек-номером 045, що з урахуванням наданих боржником доказів про його перебування на території Німеччини та неможливість ідентифікувати особу, яка поставила свій підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, не може беззаперечно підтверджувати факт отримання саме боржником копії судового наказу саме 03.10.2023 року.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №500/1912/22 від 29 вересня 2022 року).

За таких обставин, оцінивши наведені боржником причини, внаслідок яких ним було пропущено встановлений законом процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу, та подані на їх підтвердження докази, суд вважає їх поважними, у зв`язку з чим поновлює боржнику пропущений процесуальний строк.

Відповідно до частини 3 статті 171 ЦПК у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

При цьому, положення ЦПК не ставлять в залежність скасування судового наказу за заявою боржника від обґрунтованості його доводів, викладених у такій заяві, а лише передбачають необхідність зазначення в ній про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (пункт 5 частини 3 статті 170 ЦПК).

Зважаючи на те, що заява про скасування судового наказу відповідає вимогам до форми і змісту заяви про скасування судового наказу, встановленим частинами 3-5 статті 170 ЦПК, суд, керуючись приписами частини 3 статті 171 ЦПК, дійшов висновку про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова від 27.09.2023 за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.11.2020 року по 31.08.2023 року в розмірі 21 799, 77 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 127, 171, 172, 259-261, 353 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу, виданого Московським районним судом м. Харкова 27.09.2023 року у справі № 643/9939/23.

Скасувати судовий наказ № 643/9939/23 (н/п № 2-н/643/1268/23) від 27.09.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2020 року по 31.08.2023 року в розмірі 21 799, 77 грн., а також судовий збір у розмірі 268, 40 грн.

Роз`яснити Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Новіченко