ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 756/18673/21

провадження № 61-17165св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черленюх Людмила Василівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Тихої О. О. від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шкоріної О. І.,

Поливач Л. Д., Стрижеуса А. М., від 04 жовтня 2023 року.

Короткий зміст заявлених позовних вимог

1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності.

2. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23 травня 2008 року між

ним та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 79 900 доларів США на строк до 23 травня 2018 року. 03 лютого 2009 року між сторонами укладена додаткова угода, якою змінено кінцевий строк повернення кредиту до 23 травня 2028 року. Розмір ануїтетного платежу складає 1 010 доларів США. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 23 травня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки, в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 . 18 жовтня 2021 року до державного реєстру внесено зміни щодо власника квартири.

3. Позивач вказував, що 16 листопада 2021 року представниками ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» без відповідного рішення суду здійснено примусовий вхід до квартири, змінено вхідні замки, цього ж дня незаконно виселено орендарів, які перебували у квартирі на підставі договору найму житлового приміщення. Вважав, що такі дії кредитора повністю порушують його права, а набуття

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права власності на предмет іпотеки є незаконним та підлягає скасуванню.

4. Оскільки договір іпотеки було укладено 23 травня 2008 року, то відповідно до Закону України «Про іпотеку» у редакції від 12 травня 2006 року передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 5.2.1 договору іпотеки передбачено, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання здійснюється на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Окремий договір про задоволення вимог кредитора між ним та

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не укладався.

5. Крім того, сума заборгованості, інформація щодо якої надана іпотекодержателем державному реєстратору, не відповідає дійсності, що дає підстави вважати, що цей документ не відповідає переліку обов`язкових до подання документів для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. На момент набуття ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» предмета іпотеки у власність, уповноваженим суб`єктом оціночної діяльності не була здійснена відповідна оцінка предмета іпотеки.

6. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив: визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про проведення державної реєстрації права власності від 18 жовтня 2021 року про реєстрацію за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» права власності на квартиру; поновити право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

7. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 04 травня

2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

8. Визнанонезаконним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., № 61045225 від 21 жовтня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію права власності на квартиру

АДРЕСА_2 , за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». Поновлено право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 . У задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» у частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису № 44562331 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру

АДРЕСА_1 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» відмовлено. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, поновлення права власності відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

9. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя між іпотекодавцем та іпотекодержателем не укладався, як то передбачено умовами договору іпотеки від 23 травня 2008 року (пункт 5.2 договору іпотеки), то на час проведення

21 жовтня 2021 року державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» був відсутній документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності на нерухоме майно, а тому рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. від 21 жовтня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» є незаконним та підлягає скасуванню.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

10. Постановою Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» задоволено частково. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 травня 2023 року в частині задоволення позовних вимог про поновлення права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 скасовано, ухвалено у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

11. Постанова апеляційного суду мотивована тим, щосторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», проте докази укладення такого договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог останнього у матеріалах справи відсутні, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки, як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є незаконним.

12. Апеляційний суд зазначив, що правовідносини між позивачем та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер, майно не було відчужено третім особам, а отже вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права на нерухоме майно є належним способом захисту прав та інтересів позивача.

13. Частково змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вказав, що задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за товариством призведе до відновлення порушених прав позивача, і не потребує застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності, який є неналежним способом захисту порушеного права.

Узагальнені доводи касаційної скарги

14. 01 грудня 2023 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва

від 04 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду

від 04 жовтня 2023 року і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

15. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 07 листопада 2018 року у справі

№ 488/5027/14-ц, від 14 листопада 2018 рокуу справі № 183/1617/16,

від 30 січня 2019 рокуу справі № 569/17272/15-ц, від29 травня 2019 року

у справі № 310/11024/15-ц, від 02 липня 2019 рокуу справі №48/340,

від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц, від 23 листопада

2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 13 липня 2022 року у справі

№ 199/8324/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17,

у постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 915/297/17, від 31 липня 2018 року у справі № 826/9658/15, від 23 червня 2020 року у справі № 905/633/19, від 23 червня 2020 року у справі № 906/516/19, від 23 червня

2020 року у справі № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі

№ 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 вересня 2020 року у справі

№ 914/1201/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 754/8547/19, від 30 листопада 2022 рокуу справі

№ 656/241/19-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 337/5900/21, від 17 травня 2023 року у справі № 695/2324/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. Заявник зазначає, що приписами Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент державної реєстрації права власності) і положеннями іпотечного договору передбачалася можливість реєстрації права власності на предмет іпотеки саме на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься у пунктах 4.2, 4.3, 4.4 та в розділі 5 іпотечного договору «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя». Крім того, у пунктах 4.2, 4.3, 4.4 та в розділі 5 іпотечного договору містяться відсилочні норми не лише на іпотечне застереження, а й саме на Закон України «Про іпотеку», який передбачав можливість звернення стягнення на предмет іпотеки саме на підставі іпотечного договору без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя (стаття 37 Закон України «Про іпотеку»).

17. Заявник вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки позивач мав би звернутися до суду з віндикаційним позовом, а задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру правна нерухоме майно.

18. Також заявник звертає увагу на те, що з 16 січня 2020 року, тобто на час ухвалення оскаржуваної постанови, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак апеляційний суд помилково зазначив про необхідність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19. Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 756/18673/21.

20. Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2024року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У визначений судом строк відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21. 23 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» (на момент укладення договору АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 79 900 доларів США з кінцевим строком повернення до

23 травня 2018 року.

22. Додатковою угодою до кредитного договору від 03 лютого 2009 року було змінено кінцевий термін повернення кредитних коштів - до 23 травня 2028 року та встановлено зобов`язання позичальника повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі

1 010 доларів США.

23. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, між ПАТ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем) було укладено договір іпотеки № 86334 від 23 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В. В., за яким в іпотеку було передано належну позивачу квартиру

АДРЕСА_1 , загальною площею 62,5 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м.

24. Згідно з пунктами 4.1, 4.2 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України «Про іпотеку».

25. За приписами пункту 4.5 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя» та Закону України «Про іпотеку».

26. Відповідно до пункту 5.1 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

27. Згідно з пунктом 5.2 договору іпотеки позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункт 5.2.1); 2) отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункт 5.2.2).

28. 05 лютого 2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі договору № 2151/К, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., до позивача ОСОБА_1 за зобов`язаннями останнього по кредитному договору та договору іпотеки від 23 травня 2008 року.

29. Згідно з додатком № 1 до вказаного договору сума заборгованості за кредитним договором № 0 від 23 травня 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , становить 209 223 доларів США 40 центів (у гривневому еквіваленті - 5 199 682, 70 грн).

30. Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (довідка № 282107221 від 30 жовтня 2021 року) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за

ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. внесено відповідний запис про право власності № 44562331 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 61045225 від 21 жовтня 2021 року.

31. Підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру

АДРЕСА_1 , зазначено договір іпотеки від 23 травня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В. В., зареєстрований в реєстрі за № 1192.

32. Вказане підтверджується також копіями матеріалів реєстраційної справи №000, наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

33. Згідно з матеріалами реєстраційної справи № 000, разом із заявою від 18 жовтня 2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» подало державному реєстратору наступні документи: інформаційну довідку комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 08 жовтня 2021 року про право власності ОСОБА_1 на квартиру; звіт про експертну оцінку ринкової вартості предмету іпотеку від 22 вересня 2021 року; копії письмових вимог про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надіслані іпотекодавцю та боржнику ОСОБА_1 разом з копіями рекомендованого поштового відправлення та поштового відправлення з оголошеною цінністю, якими надсилалися вимоги за адресою іпотекодавця, зазначеною у договорі іпотеки; договір іпотеки № 86334 від 23 травня 2008 року; довідку про суму боргу за основним зобов`язанням станом на 18 жовтня 2021 року, згідно з якою сума боргу становить 209 223 доларів США 40 центів, та про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на 18 жовтня 2021 року, яка становить 1 180 813, 00 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

34. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

35. Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

36. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

38. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

39. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(стаття 5 ЦПК України).

40. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

41. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

42. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

43. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

44. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

45. Частиною першою статті 1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

46. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

47. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

48. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, зокрема, посилалася на те, що між ним і банком чи ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя.

49. Як встановлено судами, сторони іпотечного договору у пункті 5.2.1 погодили, що передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання має відбуватися на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

50. Сторони не вносили зміни до вказаного пункту, окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання не укладали.

51. Тобто сторони за договором іпотеки дійшли згоди, що іпотекодержатель може набути право звернути стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

52. У постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 554/14813/15-ц Велика Палата Верховного Суду погодилася з тлумаченням подібних умов договору іпотеки і висновком про необхідність укладення додаткового договору для задоволення вимог іпотекодержателя у позасудовому порядку.

53. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27 жовтня 2021 року у справі № 127/5022/17 (провадження № 61-13268св20), від 15 грудня 2021 року справа № 607/15719/19 (провадження № 61-17879св20),

від 22 березня 2023 року у справі № 758/12047/16-ц (провадження

№ 61-7619ск22) та від 09 серпня 2023 року у справі № 753/17757/19 (провадження № 61-6815св22), від 21 лютого 2024 року у справі № 335/5605/22 (провадження № 61-13685св23), тобто судова практика у спірних правовідносинах є сформованою та сталою.

54. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

55. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

56. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого в незмінній частині погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим доказам, правильно витлумачив зміст договору іпотеки та дійшов достатньо обґрунтованого висновку про те, що заявлені позивачем вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення приватного нотаріуса від 21 жовтня 2021 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру підлягають до задоволення, оскільки сторони за договором іпотеки погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який укладений не був (підпункти 5.2.1 і 5.2.2 пункту 5.2 договору іпотеки).

57. Суди правомірно виходили з того, що прийняття нотаріусом рішення про державну реєстрацію за кредитором права власності на спірну квартиру за договором іпотеки від 23 травня 2008 року є протиправним, відповідно ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» набуло право власності на спірне нерухоме майно у не передбачений договором і законом спосіб.

58. Доводи касаційної скарги про те, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, який не призведе до відновлення порушених прав позивача, оскільки позивач мав би звернутися до суду з віндикаційним позовом, не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами спору існують договірні зобов`язання, а майно не було відчужено третій особі, отже до спірних правовідносин не застосовуються положення статті 388 ЦК України.

59. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються, а відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

60. З урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21), скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є правомірним та ефективним способом захисту, оскільки державний реєстратор одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно проводить державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем.

61. Так, згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21), саме скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно є ефективним та правомірним способом захисту порушеного права іпотекодавця.

62. Таким чином, Верховний Суд у цій справі погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що заявлена позивачем вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача.

63. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновків суду першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, судами сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

64. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

65. Слід також зазначити, що висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які посилався заявник у касаційній скарзі, не входять у суперечність з висновками апеляційного суду.

66. Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» залишити без задоволення.

2. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 травня

2023 року, в незміненій за результатами апеляційного перегляду частині, та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара
В. В. Шипович