Справа № 954/437/24
Номер провадження 2-о/954/52/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 рокусмт Нововоронцовка

Суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Гончаренко О.В., вивчаючи матеріали позовної заяви представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Встановлено, що одночасно з позовною заявою позивачем подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі», від 26.07.2005 р.).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 р. у справі № 940/2276/18 зробила висновок, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 р. у справі № 338/158/19 зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

За приписами частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Тобто, основним у вирішенні питання про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору є оцінювання фінансового стану особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення у справах «Княт проти Польщі», «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» від 26.07.2005 р.).

В даному випадку, вказані позивачем обставини не можуть бути підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки нею не надано доказів на підтвердження того, що її майновий стан на день звернення з даним позовом перешкоджає сплаті судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі, при цьому навіть відсутність відомостей про доходи не є беззаперечним і достатнім доказом скрутного майнового стану позивача та не підтверджує з достовірністю тієї обставини, що позивач не може сплатити судовий збір, оскільки одночасно доведенню також підлягає відсутність інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними, грошових коштів на банківських рахунках.

Варто зазначити, що відмова в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, не може вважатися обмеженням позивача доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши необхідні для вирішення клопотання матеріали, суддя вважає, що оскільки позивачем не підтверджено такого майнового стану, який би перешкоджав сплаті судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі, а тому приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Таким чином, вивчивши матеріали заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору, однак кошти сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2024 року розмір ставки судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 605,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, заявницею заявлено до суду 2 вимоги. Проте, не було сплачено судовий збір.

Враховуючи вищевказані обставини, зважаючи на положення ч.1 ст.185 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення вказаних недоліків.

Враховуючи викладе та керуючись ст. 133, 177, 185, 260, 261, 294 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення - залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО.В. Гончаренко