Справа № 214/2267/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Попова В.В.,

при секретарі Собченко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі, заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про поворот виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить суд в порядку повороту виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2022 року по цивільній справі №214/2267/22 стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 9108 грн. 39 коп., стягнути збитки завдані виконавчим провадженням у розмірі 1084 грн. 63 коп., а також вирішити питання про розподіл судових втрат та стягнути з ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу, які вже сплачені та ті, які лише підлягають сплаті.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2022 року у справі №214/2267/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5291 грн. 69 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2824 грн. 30 коп. В подальшому дане рішення було скасовано Дніпровським апеляційним судом та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Разом з тим, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, ОСОБА_3 отримав виконавчий документ та звернувся до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду. На підставі виконавчого листа №214/2267/22 було відкрито виконавче провадження №70264032 про стягнення із ОСОБА_1 коштів у сумі 9108 грн. 39 коп. Дане виконавче провадження було закрито у зв`язку із повним виконанням. Згідно відповіді Покровського ВДВС із ОСОБА_1 стягнуто: на користь ВДВС виконавчий збір у розмірі 910 грн. 83 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 173 грн. 80 коп. та на користь ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за виконавчим документом у сумі 9108 грн. 39 коп. Оскільки при скасуванні рішення та ухваленні рішення про відмову у задоволенні позову судом апеляційної інстанції, питання про поворот виконання рішення не було вирішено, тому представник заявника звернувся до суду із даною заявою.

Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, заявник надала заяву, в якій підтримала вимоги заяви про поворот виконання рішення, просила задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , стягнуто на його користь із ОСОБА_1 як переплату із аліментів суму коштів у розмірі 5291 грн. 69 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2824 грн. 30 коп.

09.12.2022 року на виконання вищевказаного рішення судом було видано виконавчий лист.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.04.2023 року рішення суду першої інстанції від 28.09.2022 року скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Згідно листа Покровського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) від 25.01.2024 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №70264032 з примусового виконання виконавчого листа №214/2267/22, яке 06.12.2022 року було завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». З боржника стягнуто виконавчий збір у сумі 910 грн. 83 коп., витрати виконавчого провадження у сумі 173 грн. 80 коп. на користь Покровського ВДВС, стягнуто заборгованість за виконавчим листом у сумі 9108 грн. 39 коп., які перераховано на відповідний рахунок стягувача. Також на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №68856919 з примусового виконання виконавчого листа №214/2267/22 по стягненню судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_3 . Виконавче провадження було завершено на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». З боржника стягнуто виконавчий збір у сумі 90 грн. 80 коп., витрати виконавчого провадження у сумі 173 грн. 35 коп. на користь Покровського ВДВС, стягнуто заборгованість за виконавчим листом у сумі 908 грн. 00 коп., які перераховано на відповідний рахунок стягувача.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 5 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Отже, поворот виконання - це повернення позивачем відповідачеві всього одержаного ним за скасованим чи зміненим рішенням суду. Таким чином, правом звернення із заявою про поворот виконання рішення наділений лише відповідач, оскільки по суті поворот виконання спрямований на відновлення саме його прав.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 року у справі №1-25/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

За змістом ст. 444 ЦПК України поворот виконання рішення можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасоване судове рішення, але за умови, що позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші.

Виняток становлять лише випадки, передбачені ст. 445 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 445 ЦПК України у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що інститут повороту виконання судових рішень не є абсолютним та має певні обмеження, а саме під час звернення до суду з заявою про поворот виконання рішення про стягнення аліментів окремим предметом доказування є ухвалення судом рішення на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Разом з тим, заявником та її представником не надано суду доказів того, що рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2022 року було ухвалено на підставі підроблених документів або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст. 445 ЦПК України, суд вважає, що підстави для повороту виконання рішення суду відсутні.

Щодо решти вимог заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2830/5 «Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження», встановлено види витрат виконавчого провадження, якими зокрема є: виготовлення документів виконавчого провадження; пересилання документів виконавчого провадження; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Підставою стягнення витрат виконавчого провадження є саме виконавче провадження (вчинення виконавцем дій щодо примусового виконання виконавчого листа) та відповідне рішення державного виконавця. Виконавче провадження може бути закінчено, однак закінчення виконавчого провадження не свідчить, що підстава для набуття виконавчою службою грошових коштів в порядку стягнення витрат виконавчого провадження зникає, а тому такі грошові кошти не можуть бути повернутими.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження було стягнуто із ОСОБА_1 не на користь стягувача, відтак відсутні підстави у стягненні таких коштів із ОСОБА_3 .

Посилання у заяві на завдання заявнику майнової шкоди та як наслідок обов`язку її відшкодування, суд не приймає, оскільки стягнення із ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження під час примусового виконання виконавчого документу не є шкодою у розумінні ст. 1166 ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, заява про поворот виконання рішення задоволенню не підлягає.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні заяви, понесені витрати на професійну правничу допомогу суд залишає за заявником.

Керуючись ст. 444 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , про поворот виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Попов