ПОСТАНОВА

Іменем України

01 травня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/1756/22

провадження № 22-ц/4809/784/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «УКРГАЗБАНК»

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 року у складі судді Стручкової Л.І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про захист прав споживача. Визнано неправомірними дії ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» щодо порушення права споживача банківських послуг ОСОБА_1 в частині односторонньої відмови від виконання зобов`язань за договором №2021/1_С/327-003040 від 01 жовтня 2021 року, а саме повернення коштів ОСОБА_1 до BENDURA BANK AG - 04 листопада 2021 року на суму 142070 Євро, 05 листопада 2021 року на суму 4005,22 Євро; 22 квітня 2022 року на суму 145513,20 Євро; утримання комісії «за повернення коштів» - 08 листопада 2021 року на суму 60 Євро, 09 листопада 2021 року на суму 55 Євро, 22 квітня 2022 року на суму 115 Євро. Також, стягнуто з ПАТ «УКРГАЗБАНК» на користь ОСОБА_1 33737,82 грн., та на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за вимогу немайнового характеру та 1073,60 грн. за вимогу майнового характеру.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 30.01.2024 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» залишено без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2023 року без змін.

Додатковою постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2024 стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7250 (сім тисяч двісті п`ятдесят) грн.

30.10.2023 представником позивача поштовим зв`язком направлено до суду заяву про ухвалення додаткового рішення по вказаній цивільній справі №398/1756/22, щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача ПАТ «УКРГАЗБАНК» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 20000 грн. (том 4 а.с.1-10).

Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Андрія Андрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» про захист прав споживача відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду представника позивача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000 грн.понесених витрат на правничу допомогу. ?

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що матеріали цивільної справи містять докази, що свідчать про отримання Адвокатом коштів від Клієнта за надану правничу допомогу, що є підставою для її стягнення з відповідача, а саме - довідка від 29.10.2023 року № 29-10 (том 4 а.с. 6, 7).

Вважає, доводи суду про те, що доказом оплати правничої допомоги може бути виключно квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та не може бути довідка про отримання коштів складена в довільній формі не є обгрунтованими та спроможними.

Зауважує, що жодних заперечень щодо розміру та обгрунтованості витрат на правничу допомогу відповідач не заявляв. Також, на підставі довідки, як підтвердження оплати за надані послуг, Кропивницький апеляційний суд стягнув витрати на правничу допомогу за правове супроводження у цій же справі.

Судом першої інстанції встановлено, що адвокат Смірнов А.А. представляв інтереси ОСОБА_1 у цивільній справі №398/1756/22 за позовом останнього до ПАТ «УКРГАЗБАНК» про захист прав споживача.

Його повноваження підтверджені Договором про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н від 20.01.2022 року (том 4 а.с.4-5), ордером серії АЕ №1118234 від 20.01.2022 року виданого на підставі зазначеного договору (том 1 а.с.15).

В абз.3 п.2 прохальної частини позову (уточненого 27.07.2023 року), позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 15000 грн. (том 2 а.с.234-240).

В заяві про ухвалення додаткового рішення по вказаній цивільній справі №398/1756/22 позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 20000 грн. (том 4 а.с.1).

Сторони, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Смірнова А.А. про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на оплату правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведено понесення витрат на оплату правової допомоги адвоката, який приймав участь в розгляді цивільної справи у розмірі 20 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до вимог ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до витрат, пов?язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що в прохальній частині позову (уточненого 27.07.2023), позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу (том 2 а.с.234-240).

30.10.2023, тобто в межах строку передбаченого ч.8 ст. 141 ЦПК України на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 надав: копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги б/н від 20.01.2022, копію акту наданих послуг до договору від 20.01.2022 № б/н про надання професійної правничої (правової) допомоги; довідку від 29.10.2023 № 29-10 про сплату вартості наданих юридичних послуг в сумі 20 000 грн. Також повноваження адвоката підтверджуються ордером серії АЕ №1118234 від 20.01.2022 виданого на підставі зазначеного договору.

Згідно із пунктом 1.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару за послуги адвоката за даним договором складає 9 000 грн та 1250 грн. за участь в кожному судовому засіданні.

Відповідно до акту виконаних робіт послуга з ознайомлення з матеріалами справи виконана адвокатом двічі, з розрахунку 1000 грн. за кожну (2 х 1000). За участь в 8 судових засіданнях загальна вартість наданих послуг складає 10 000 грн. (8 х 1250 грн.)

Таким чином, загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу наданих позивачу адвокатом Смірновим А.А. пов?язаних із розглядом даної справи становить 20000 гривень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно зі статтею 13 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає підстави зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа.

Враховуючи наведене, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 та від 06.12.2023 у справі № 638/505/22.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено понесення витрат на оплату правової допомоги адвоката, який приймав участь в розгляді цивільної справи в суді першої інстанції є необґрунтованим та безпідставним.

Урахувавши характер виконаної адвокатом роботи (правові консультації, вивчення матеріалів справи, підготовка відзивів та відповідей на відзив, клопотань, заяв та представництво інтересів клієнта в судовому засіданні), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виваженості та співмірності, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, обставини задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви представника позивача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за розгляд справи в суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення у відповідності до вимог пп. 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є, зокрема, невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а додаткове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Смірнова Андрія Андрійовича про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРГАЗБАНК» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 травня 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний