Справа № 126/1445/22
Провадження № 22-ц/801/388/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 рокуСправа № 126/1445/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Бершадська міська рада

третя особа без самостійних вимог - Комунальне унітарне підприємство Бершадської міської ради «Берлан»,

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Хмеля Р. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Бершадської міської ради, третя особа без самостійних вимог - Комунальне унітарне підприємство Бершадської міської ради «Берлан», про відшкодування шкоди нанесеної здоров`ю малолітньої дитини та визнання протиправною бездіяльності,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Бершадської міської ради, третя особа без самостійних вимог - КУП Бершадської міської ради «Берлан», про відшкодування шкоди нанесеної здоров`ю малолітньої дитини та визнання протиправною бездіяльності. Зазначив, що 01.06.2022 у дворі двоповерхового будинку по АДРЕСА_1 невідома безпритульна собака покусала за руку і бік його сина, ОСОБА_2 . Він злякався коли побачив свою дитину, яка плакала та негайно відвіз сина до лікарні, де йому було надано медичну допомогу. На протязі 15 днів він лікував сина, закупляв ліки та інші необхідні матеріали, при цьому сам був у шоковому стані та звертався до лікаря психолога. Він звертався до міського голови з метою з`ясування, чому не приймаються будь-які міри щодо безпритульних собак, які згідно законодавства перебувають у власності територіальної громади, на що отримав відписки. Зазначає, що Бершадською міською радою було допущено бездіяльність у питанні благоустрою населеного пункту. Під час виборів міського голови, кандидат В. Драган обіцяв створити притулок для бродячих собак на території громади, проте обіцянки не були виконані, що призвело до негативного випадку. Просив суд стягнути з Бершадської міської ради на його користь моральну і матеріальну шкоду в розмірі 50 тис. грн, а також визнати протиправною бездіяльність Бершадської міської ради у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права, а у справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що рішення суду першої інстанції упереджене та порушує його конституційні права. Він вказав лише свої міркування з приводу розміру шкоди, а суд мав би, керуючись принципом розумності, визначити справедливий розмір шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Бершадська міська рада просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення суду першої інстанції с касувати, а позовну заяву залишити без розгляду. Зазначає, що в частині вимог про визнання бездіяльності відповідача протиправною спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, однак, в установленому ЦПК України порядку рішення суду не оскаржувала.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Бершадського районного суду від 06 грудня 2023 року не в повній мірі відповідає вищевказаним вимогам закону.

Так судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Як вбачається з довідки КНП "Бершадський центр первинної медико-санітарної допомоги б/ ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_2 звертався у відділення екстреної невідкладної медичної допомоги 31.05.2022 о 20:45, з приводу укусу собаки, і йому був встановлений діагноз: укушені рани правого передпліччя та спини. Від госпіталізації відмовився.

08.06.2022 позивач звертався до начальника ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області Революка В.О. з метою прийняття мір до безпритульних собак по АДРЕСА_1 , оскільки одна із собак укусила його сина.

За результатами розгляду вищевказаної заяви, ОСОБА_1 довідкою №2617 повідомлено про реєстрацію його звернення у Журналі Єдиного обліку заяв повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за №2617, а також про те, що проведеними заходами не виявилося можливим встановити власника собаки, яка покусала ОСОБА_2 , оскільки в ході опитування жителів АДРЕСА_1 виявилося, що на прибудинковій території проживає безліч безпритульних собак.

ОСОБА_1 звертався з інформаційними запитами до міського голови Бершадської міської ради, з приводу з`ясування наявності притулку для бродячих собак, а також відшкодування йому шкоди за укус бродячою собакою його сина.

На вказані інформаційні запити міський голова Драган В., листом від 27.07.2022 повідомив ОСОБА_1 , що ним не було подано доказів нападу безпритульної собаки на ОСОБА_2 та спричинення нею шкоди, а тому міська рада не вбачає підстав для відшкодування коштів.

Як вбачається з листа ВП №1 Гайсинського РУП від 18 листопада 2022 року №12487/203/03-2022, до них надходило повідомлення ОСОБА_1 щодо прийняття мір до безпритульних собак, які на прибудинковій території по АДРЕСА_1 вкусили його малолітнього сина. При виїзді на місце події проведеною перевіркою встановити власника собак не представилося можливим, так як всі собаки на вказаній території безпритульні, у зв`язку з чим до відповідальності ніхто не був притягнутий. ОСОБА_1 було рекомендовано звернутися до органів місцевого самоврядування, які організовують благоустрій населених пунктів.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що у справі доведено факт спричинення тілесних ушкоджень синові ОСОБА_2 саме безпритульною собакою, оскільки собака була без господаря, не мала нашийника та будь-яких ознак, які б вказували на те, що собака має господаря, а відповідальність за безпритульних тварин покладається на територіальні громади (в особі відповідного органу місцевого самоврядування), на території яких їх було виявлено.

Колегія суддів вважає, що у цій частині вимог суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що у цій частині рішення суду першої інстанції є незаконним, упередженим, ухваленим з порушенням конституційних прав позивача, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України Батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за №4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайного характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Вказаними нормами закону встановлені загальні підстави відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань, а також особливості відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, з огляду на які для встановлення, чи є підстави для настання відповідальності за спричинення моральної шкоди вказаними органами влади та місцевого самоврядування суду необхідно встановити: наявність шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Статтею 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" визначено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

У відповідності до статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собака є майном, об`єктом права власності.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові; домашні тварини - собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі; безпритульні тварини- домашні тварини, що залишилися без догляду людини або утворили напіввільні угруповання, здатні розмножуватися поза контролем людини.

Положеннями статті 15 даного Закону встановлено, що для утримання безпритульних тварин створюються притулки для тварин, які можуть створюватися органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, громадськими і благодійними організаціями та фізичними особами. Притулки для тварин діють за рахунок коштів їх власників, а також будь-яких інших не заборонених законом джерел. Місцеві бюджети можуть передбачати кошти на створення притулків для тварин та відшкодування витрат притулкам по утриманню тварин незалежно від форм власності.

Відповідно до частин 1, 7, 9, 10 статті 24 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" собаки, незалежно від породи, належності та призначення, у тому числі й ті, що мають нашийники з номерними знаками і намордники, але знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, вважаються безпритульними і підлягають вилову.

Виловлені безпритульні домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову обов`язково утримуються на карантинних майданчиках служби або підприємства, що здійснює вилов, і можуть бути повернуті власникам із дозволу ветеринарної установи після пред`явлення реєстраційного посвідчення та оплати вартості витрат на вилов і утримання.

Якщо протягом двох місяців з моменту заявлення про затримання безпритульної тварини не буде виявлено її власника або він не заявить про своє право на неї, право власності на цю тварину переходить до особи, у якої вона була на утриманні та в користуванні.

У разі відмови особи від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено.

У відповідності до пункту 13 Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства, Міністерства охорони здоров`я від 17 червня 1980 собаки, незалежно від породи, належності і призначення, у тому числі і ті, що мають ошийники з номерними знаками і намордники, які знаходяться без власника на вулицях, площах, ринках, у скверах, садах, парках, на бульварах, пляжах, у громадському транспорті, дворах та інших громадських місцях, а також бездоглядні коти вважаються бродячими і підлягають відлову.

Із зазначених норм законодавства вбачається, що безпритульні та бродячі тварини підлягають вилову, поміщенню в карантинний майданчик та послідуючої передачі власнику або у спеціалізований притулок.

Шкода, заподіяна ними у разі не виявлення їхнього власника, підлягає відшкодуванню територіальною громадою, на території якої їх виловлено.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Статтею 143 Конституції Українивстановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації, установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля (стаття 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів").

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Система місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування" включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Встановивши, що малолітній син позивача зазнав нападу безпритульного собаки на вулиці міста Бершаді, внаслідок чого йому було завдано тілесних ушкоджень, через що останній проходив медичне лікування, переніс стрес, відчував фізичний біль, страх, побоювання за своє здоров`я, суд вірно дійшов висновку, що йому було завдано моральної шкоди, за стягненням якої звернувся його батько, як законний представник.

Вирішуючи спір, суд вірно визначив розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з глибини моральних та душевних страждань позивача, тривалості цих страждань, глибини пережитих страждань від больових відчуттів, пережитий стрес, рівень порушення звичайного ходу життя, час для відновлення психоемоційного стану, та загоєння тілесних пошкоджень, характер та тяжкість змін у його житті.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір компенсації моральної шкоди є виваженим, справедливим, таким, що відповідає глибині перенесених сином позивача страждань через заподіяння твариною його сину шкоди та вимушених змін у звичайних життєвих стосунках і не вбачає підстав для зміни такого розміру.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд, стягнувши на його користь моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн., не врахував обставини справи, глибину страждань сина позивача, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, в частині вирішення судом позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Бершадської міської ради у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громади, рішення суду першої інстанції вимогам ст. 263 ЦПК України не відповідає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019т року виснувала, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тобто спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, в галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.

Статтею 1 Закону № 280/97-ВР наведено визначення виконавчих органів рад, згідно з яким ці органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів і спрямовується на створення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля, збереження і охорону навколишнього природного середовища, забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення врегульовані Законом України від 06 вересня 2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів».

Відповідно до частини першої статті 10 цього Закону до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Отже, органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність Бершадської міської ради у питанні благоустрою населеного пункту з метою забезпечення умов для життя і здоров`я жителів територіальної громадин підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки це є публічно-правий спір.

Ч.ч. 4, 5, 6 ст. 189 ЦПК України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Суд першої інстанції порушив ст. 189 ЦПК України, внаслідок чого розглянув позовну вимогу, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідача моральної шкоди слід залишити без змін, а в частині вирішення позовних вимог про визнання бездітності Бершадської міської ради протиправною - скасувати із закриттям провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 375, 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бершадської міської ради про визнання бездіяльності противоправною скасувати і закрити провадження у справі у цій частині.

В іншій частині рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук