РІШЕННЯ

Іменем України

09.04.2024 Справа №607/3584/24 Провадження №2-о/607/215/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Жовтого М.М.,

представника заінтересованої особи Гаврилюк З.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, де постійно проживав до 1993 року. За вказаною адресою заявник був зареєстрований до 1983 року та був знятий з реєстрації у зв`язку із призовом до Збройних Сил колишнього СРСР. У 1985 році заявник повернувся до місця свого проживання у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, однак реєстрацію місця проживання не здійснив. У 1993 році заявник переїхав проживати до с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області, де проживає і до цього часу. За межі території України заявник не виїжджав та місце проживання не змінював.

31.08.1981 заявник був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії НОМЕР_1 , виданим відділом внутрішніх справ Тернопільського райвиконкому Тернопільської області.

Після проголошення незалежності України 24.08.1991 та після набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 заявник паспорт громадянина України не отримував.

Наприкінці 2023 року заявник звернувся до Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України. Однак у видачі паспорта громадянина України заявнику відмовлено у зв`язку із неможливістю встановити належність ОСОБА_1 до громадянства України.

За таких підстав заявник просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991).

20.02.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначене судове засідання на 12.03.2024.

12.03.2024 замінено неналежну заінтересовану особу Тернопільський відділ № 1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області на належну заінтересовану особу Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області. Судове засідання відкладене на 09.04.2024.

02.04.2024 від заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області до суду надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, що особа заявника органом міграційної служби встановлена та ідентифікована. Однак через невстановлення належності заявника до громадянства України останньому відмовлено у видачі паспорта громадянина України.

У судовому засіданні 09.04.2024 заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Жовтий М.М. підтримали заяву про встановлення факту постійного проживання на території України з підстав, викладених у заяві, та просили заяву задовольнити повністю.

Заявник додатково пояснив, що народився і проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області. З 1983 року до 1985 року проходив військову службу, у зв`язку з чим був знятий з місця реєстрації проживання. З 1985 року знову проживав у с. Красівка, а з весни 1991 року постійно проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області без реєстрації місця проживання. Вказав, що працював у місцевому колгоспі «Батьківщина», випасав худобу, виконував зварювальні та інші роботи. Потім працював за наймом у приватних осіб. Проживав без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 , яка вже померла. Зазначив, що встановлення факту постійного проживання на території України необхідне для отримання паспорта громадянина України.

У судовому засіданні 09.04.2024 представник заінтересованої особи Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області Гаврилюк З.Б. пояснила, що згідно з даними, наявними у міграційній службі, вдалось встановити та підтвердити особу заявника. Однак відсутні відомості про зареєстроване місце проживання заявника на момент проголошення незалежності України, а тому неможливо встановити приналежність заявника до громадянства України. Зазначила, що у разі задоволення цієї заяви заявник зможе отримати паспорт громадянина України. Висловила думку про можливість встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24.08.1991.

У судовому засіданні 09.04.2024 свідок ОСОБА_3 пояснив, що є сусідом заявника. Свідок показав, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу, орієнтовно з 1990-х років, точніше свідок не пам`ятає, постійно проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Зазначив, що вони з заявником разом працювали у колгоспі. Також показав, що заявник не виїжджав за межі України.

У судовому засіданні 09.04.2024 свідок ОСОБА_4 пояснив, що є рідним братом заявника. Свідок показав, що ОСОБА_1 народився та до 1992 року проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, а потім переїхав у сусіднє с. Дичків, де проживає до сьогодні. Також показав, що заявник не виїжджав за межі України.

У судовому засіданні 09.04.2024 свідок ОСОБА_5 пояснила, що є рідною сестрою заявника. Свідок показала, що ОСОБА_1 народився та проживав у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області. З 1991 року заявник проживає у с. Дичків Тернопільського району Тернопільської області. Також показала, що заявник не виїжджав за межі України.

Заслухавши пояснення учасників справи та показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Красівка Великоборківського району Тернопільської області. Указане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

Також відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . У графі відомості про батька зазначено ОСОБА_7 , українець; у графі відомості про матір зазначено ОСОБА_8 , українка.

Зі змісту атестату № 690096 від 25.06.1977, який виданий Яблунівською середньою санаторною школою Гусятинського району Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у с. Красівка Великоборківського району Тернопільської області, у 1977 році закінчив повний курс даного навчального закладу (а.с. 5).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 від 15.06.1985, виданого на ім`я ОСОБА_1 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області та у період з 06.06.1983 до 13.05.1985 проходив військову службу у Збройних Силах колишнього СРСР (а.с. 7-10).

Згідно з довідкою Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 128 від 28.03.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований і проживав разом із своїми батьками до 1993 року на АДРЕСА_1 (акт опитування свідків 13.02.2024) (а.с. 11).

Також, як вбачається з довідки Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 58 від 16.02.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає на АДРЕСА_2 без реєстрації з 1993 року і по даний час (акт опитування свідків 28.08.2023) (а.с. 12).

При цьому у період з 1985 року до 2002 року ОСОБА_1 працював у місцевому господарстві колгоспі «Батьківщина», що підтверджується архівною довідкою архівного відділу Тернопільської районної військової адміністрації № 04-04/114 від 13.02.2024 (а.с. 70).

Разом з тим рішенням Тернопільського відділу № 1 УДМС у Тернопільській області від 06.01.2024 ОСОБА_1 відмовлено в оформленні і видачі паспорта громадянина України. Підставою відмови зазначено невстановлення належності ОСОБА_1 до громадянства України. При цьому встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований паспортом колишнього СРСР взірця 1974 року серії НОМЕР_1 , виданим 31.08.1981 відділом внутрішніх справ Тернопільського райвиконкому Тернопільської області.

Копія даного паспорта долучена заявником до заяви (а.с. 6) та його оригінал оглянутий судом у судовому засіданні, що дає можливість встановити особу заявника та ідентифікувати його саме як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зробила висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991, зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 (ч. 2 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»).

Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24.08.1991) або набрання чинності Законом України № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13.11.1991).

Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991; постійного проживання на території України за станом на 13.11.1991.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Відповідно до п.п. «а» п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 № 215/2001 (далі за текстом - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 або проживання в Україні за станом на 13.11.1991.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Ураховуючи зазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі ст. 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Указаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 522/20494/18, від 05.04.2021 у справі № 523/14707/19, від 19.05.2021 у справі № 496/818/19.

Таким чином встановлення факту проживання на території України станом на 24.08.1991 або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Суд вважає, що заявник надав суду належні та достатні докази постійного та безперервного проживання заявника на території України до та на момент проголошення незалежності України, зокрема з 08.03.1960 (з моменту народження, за виключенням періоду проходження військової служби) та до теперішнього часу, тобто і станом на 24.08.1991 та на 13.11.1991.

Також даний факт підтверджений показаннями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданими у судовому засіданні.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що даний факт знайшов своє підтвердження наданими доказами, такий факт має для заявника юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить реалізація права заявника на оформлення набуття громадянства України, та іншого порядку встановлення даного факту немає.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 76-80, 89, 258, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красівка Тернопільського району Тернопільської області, на території України станом на 24.08.1991 та станом на 13.11.1991.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник заявника: адвокат Жовтий Михайло Миколайович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Текстильна, буд. 1Б, м. Тернопіль; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37839038.

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 12.04.2024.