Справа № 496/4914/23
Провадження № 2/496/1101/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

УСТАНОВИВ:

Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинова А.В. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 19550 грн 93 к., судові витрати, пов`язані із оплатою професійної правової допомоги, у розмірі 5000 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.05.2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР- на автомобіль «VOLKSWAGEN LT», державний номерний знак НОМЕР_1 . 14.08.2021 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «VOLKSWAGEN LT», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. Відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області від 28.09.2021 року (справа №496/3766/21) дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням відповідачем Правил дорожнього руху, який залишив місце дорожньо-транспортної пригоди та відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність полісу, власник пошкодженого транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з повідомленням про ДТП. Позивачем було враховано всі документи, надані потерпілою стороною, в тому числі і висновки аварійного сертифікату з розрахунку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 , та було сплачено страхове відшкодування у розмірі 19550,93 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 19550 грн 93 к., а також понесені судові витрати.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність і не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 19550,93 грн визнав, але просив зменшити витрати на оплату професійної правової допомоги, оскільки вважає їх завищеними.

Приймаючи до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.05.2021 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобілю «VOLKSWAGEN LT», державний номерний знак НОМЕР_1 , Поліс № АР/7577264. (а.с. 7)

14.08.2021 року о 00 год 30 хв. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Набережне, вул. Єлісєєва, 13, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN LT», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на припаркований автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальних збитків. Після ДТП ОСОБА_1 залишив місце ДТП.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 28.09.2021 року відповідача визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП (а.с. 11).

16.08.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявами про настання страхової події та про страхове відшкодування (а.с. 8, 9).

16.08.2021 року проведений огляд автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 , та складено протокол № ув/21/4667, в якому зафіксовані пошкодження автомобіля (а.с. 12)

Відповідно до аварійного сертифікату № 86-D/95/2 від 04.10.2021 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «HYUNDAI SANTA FE», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 24661,12 грн (а.с.13)

24.01.2022 року позивачем було затверджено страховий акт № ЦВ/21/4667, відповідно до якого розмір страхового відшкодування склав 19550,93 грн (а.с.14-15)

Позивач сплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 19550,93 грн, про що свідчить платіжна інструкція від 24.01.2022 року № 26559 (а.с.16).

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з пп. «в» п. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Враховуючи те, що відповідач, як власник забезпеченого транспортного засобу, спричинив ДТП та залишив місце пригоди, позивач сплатив за нього страхове відшкодування, а тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими і законними, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, а тому 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» судових витрат, пов`язаних із оплатою позивачем професійної правової допомоги у розмірі 5000 грн, суд приходить до наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, ч. 8 якої передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що процедура відшкодування витрат на правничу допомогу є ідентичною як для цивільного, так і для інших видів судочинства, з невеликими відмінностями. Водночас, процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу є тотожними для всіх видів судочинства. Зокрема, згідно з положеннями статей 137 ЦПК України, 126 ГПК України та 134 КАС України розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу між сторонами за результатом розгляду справи, визначається відповідно до умов договору про надання правничої допомоги та встановлюється на підставі наступних доказів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по певній справі; доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги витрат адвоката; доказів здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постанові КАС ВС від 11.06.2020 по справі №821/227/17, а також у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95). Насамкінець варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між ТДВ СК «Альфа-Гарант» в особі Генерального директора Соніної Т.В., що діє на підставі Статуту (далі Клієнт) та АБ «Грідін і Партнери» в особі Керуючого бюро адвоката Грідіна В.В., що діє на підставі Статуту (далі Адвокатське Бюро) було укладено договір про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, відповідно до умов якого Адвокатське Бюро зобов`язується надавати Клієнту професійну правничу допомогу, передбачену цим договором та/або додатками, додатковими угодами, завданнями дорученнями до цього Договору, а Клієнт зобов`язується прийняти відповідну правничу допомогу та оплатити її (а.с.18-19).

Відповідно до завдання-доручення №195 від 16.08.2022 року до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року Клієнт, з метою отримання професійної правничої допомоги передав Адвокатському Бюро страхові справи, в тому числі страхову справу №ЦВ/21/4667 (страхувальник ОСОБА_2 , договір страхування АР-, винна у настанні ДТП особа ОСОБА_1 , сума збитків 19550,93 грн, сума гонорару 5000,00 грн), загальна сума гонорару становить 33000 грн (а.с.19).

Згідно з платіжними інструкціями від 16.08.2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило на користь АБ «Грідін і Партнери» рах.№204 від 16.08.2022 року (за правничу допомогу по договору від 14.05.2019 за завданням-дорученням №195 від 16.08.2022 року) грошові кошти у розмірі 33000 грн (а.с.20, 21).

Актом прийому-передачі наданої правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» підтвердило те, що АБ «Грідін і Партнери» надало Клієнту правову допомогу згідно визначеного та погодженого завдання-доручення №195 від 16.08.2022 року до договору про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, згідно страхової справи ЦВ/21/4667, страхувальник - ОСОБА_2 , договір страхування №АР-, винна в настанні ДТП особа - ОСОБА_1 , сума збитку - 19550,93 грн, сума гонорару за надання правничої допомоги 5000 грн (а.с.22).

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5000 грн, на підтвердження яких подала до суду детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг), виконаних за договором про надання правничої допомоги від 14.05.2019 року, відповідно до яких розмір наданих нею послуг становить 5000 грн, які складаються з наступного: консультація Клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги Адвокатом відповідно до погодженого завдання-доручення (2 години) 2000 грн; підготовчі дії: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Клієнт та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз та вивчення судової практики; визначення підсудності; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання позовної заяви; копіювання, завірення, зшивання додатків до позовної заяви, підготовка справи до відправки в суд (3 години) 3000 грн (а.с.23).

В свою чергу, від відповідача до суду надійшла заява про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки вони, на думку відповідача, є завищеними.

Проаналізувавши надані адвокатом Білиновою А.В. докази на підтвердження понесення ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрат на професійну правничу допомогу, приймаючи до уваги заперечення відповідача, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката Білинової А.В., виходячи з того, що справа не є складною, розглянута в порядку спрощеного провадження за одне судове засідання, представник позивача в засіданні присутня не була, а направила заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 19.08.2021 року у справі №369/9099/18 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн, суд провів належну правову оцінку наданих на підтвердження таких витрат доказів у їх сукупності, врахував визначений актом надання послуг розмір гонорару, оцінив обсяг наданих послуг та їх реальність, а також співмірність вартості послуг та дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» судових витрат на правову допомогу у розмірі 3500 грн.

Керуючись ст. 993 ЦК України, пп. «в» п. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, ) матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 19550 грн 93 к.

Зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, , повернути Товариству з додатковою відповідальністю Страховій компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, ) з державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що складає 1342 грн, сплаченого при поданні позову до суду згідно платіжної інструкції №36058 від 22.06.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, 26, ) судовий збір у розмірі 1342 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення складено 12.02.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра