Справа № 689/3224/23
РІШЕННЯ

Іменем України

15.04.2024 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -

головуючий - суддя Баськов М. М.

за участю:

секретаря судового засідання Грановської Д. А.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ярмолинці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Дунаєвецької міської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, Служба у справах дітей Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, про відібрання дітей та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами про відібрання у відповідачки та повернення матері - позивачці малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнення з відповідачки на користь позивачки моральної шкоди в сумі 30000 грн.

На обґрунтування заявлених вимог представник позивачки зазначив, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 12.02.2011 до дня смерті останнього - до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У шлюбі у них народилися двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті чоловіка ОСОБА_1 з дітьми переїхала проживати до своїх батьків в с. Великий Жванчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Там вона познайомилась з ОСОБА_9 , з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах і від якого народила доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На початку червня 2023 року позивачка посварилась з ОСОБА_9 і на пропозицію відповідачки, яка є рідною сестрою її померлого чоловіка, переїхала проживати до неї та свекрухи в с. Чабани Хмельницького району Хмельницької області, і в подальшому зареєструвалась у її будинку.

В кінці вересня 2023 року позивачка повернулась в с. Великий Жванчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, однак відповідачка відмовилась віддавати їй доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Крім того, відповідачка заволоділа банківською карткою позивачки, на яку остання отримувала допомогу як багатодітна матір та як малозабезпечена, і без згоди позивачки у вересні 2023 року зняла з картки 30000 грн., які забрала собі.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові. ОСОБА_1 пояснила, що востаннє бачила дітей в листопаді 2023 року. Вона тричі приїжджала до відповідачки, щоб забрати дітей, однак та не пустила її, діти також не захотіли їхати з нею. Моральну шкоду також обґрунтовують тим, що відповідачка налаштовує дітей проти матері.

Відповідачка позов визнала частково, не заперечувала щодо відібрання у неї дітей, однак пояснила, що діти самі не бажають жити з матір`ю, оскільки за місцем їх теперішнього проживання створені належні умови для їх проживання та розвитку. Проти стягнення моральної шкоди заперечила. Також пояснила, що гроші, які вона знімала з картки ОСОБА_1 - це гроші, які остання отримувала на дітей і саме позивачка добровільно надала їй цю картку, щоб знімати гроші на дітей. Зараз банківська картка знаходяться у позивачки.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області та Служби у справах дітей Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, які у встановленому порядку були оповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 лютого 2011 року виконавчим комітетом Чабанівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

У шлюбі в них народилися дві доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Батько дітей - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Мати - ОСОБА_1 проживає в с. Великий Жванчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 , з яким мають спільну дитину - доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають в сім`ї відповідачки ОСОБА_3 , яка є рідною сестрою померлого батька дітей ОСОБА_6 , в с. Чабани Хмельницького району Хмельницької області.

Позивачка неодноразово намагалась забрати доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в с. Великий Жванчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, однак відповідачка відмовлялась їх віддавати.

Дані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , виданим повторно 17.11.2023 (а.с. 9); копіями свідоцтв про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 та ОСОБА_5 серія НОМЕР_3 , виданими повторно 17.11.2023 (а.с. 8); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 серія НОМЕР_4 , виданим повторно 17.11.2023 (а.с. 9); актом обстеження домогосподарства, що розташоване на території Великожванчицького старостинського округу Кам`янець-Подільського району Хмельницької області № 3 від 17.11.2023 (а. с. 11); характеристикою Дунаєвецької міської ради на ОСОБА_1 (а.с. 12); матеріалами перевірки Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області за зверненнями ОСОБА_1 (а.с. 58-76).

Крім того, як визнали сторони малолітні доньки позивачки також не хотіли їхати з нею і дана обставина визнана сторонами в судовому засіданні.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За приписами частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі "Савіни проти України".

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В силу статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно акту обстеження № 3 від 17.11.2023 складеного комісією Великожванчицького старостинського округу Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області за місцем проживання ОСОБА_1 в будинку за АДРЕСА_1 також проживає її малолітня донька ОСОБА_10 та співмешканець ОСОБА_9 . Умови проживання в будинку задовільні (а.с. 11).

Відповідно до характеристики за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради № 307 від 21.12.2023 затверджено висновок органу опіки та піклування "Про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 " Даним висновком стверджується, що орган опіки та піклування Дунаєвецької міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з їх матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 активно проявляє бажання брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми. Жодних обставин, які б унеможливлювали право матері на спілкування із малолітніми дітьми, судом не встановлено.

За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачкою не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та малолітніх дітей, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині відібрання її малолітніх дітей від ОСОБА_3 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує, що відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Відповідно до п. 9 вказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Оскільки позивачка довела факт заподіяння їй відповідачкою моральної шкоди довготривалим невирішенням питання щодо повернення малолітніх дітей суд вважає за необхідне з урахуванням засад розумності та справедливості стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачкою не доведені, а тому задоволенню не підглядають.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.

У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.

Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року (справа №922/1964/21) зроблено висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 понесла витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, а тому враховуючи фактичний обсяг наданих позивачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), складність даної справи, а також наявність клопотання ОСОБА_3 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 858,88 грн.

На підставі ст. 7, 151, 153, 163 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", керуючись ст. 76-80, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_3 малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проживають з нею по АДРЕСА_2 , та повернути (передати) матері ОСОБА_1 , яка проживає по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень вісімдесят вісім копійок) та 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині відібрання дітей та повернення їх матері підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрована по АДРЕСА_3 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 23.04.2024.

Суддя Микола БАСЬКОВ