Справа № 461/4729/23 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2664/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року АТ «Ідея Банк» звернулися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 162 788,28 грн.

В обґрунтування поданого позову покликалися на те, що 10 серпня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД 559920.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку.

20 січня 2022 року, в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.009350444 в розмірі 105 823,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконуава свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 18 травня 2023 утворилась заборгованість в розмірі 162788,28 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 18 травня 2023 року.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03 квітня 2023 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором.

Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 , будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 162 788,28 грн.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Генеральним кредитним договором № ГКД 559920.1 від 10.08.2021 року в сумі 127 371, 64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»

2 100,06 грн. судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що Галицьким районним судом м. Львова при прийнятті рішення у даній справі не було враховано, обмеження щодо нарахування та стягнення з Відповідача, введені відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". А саме, не враховано судом першої інстанції, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення.

Також, покликається на лист Торгово-промислової палати України, відповідно до якого, зазначені обставини з 24 лютого 2022 р. до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об?єктивними обставинами для суб?єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов?язанням/обов?язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Окрім цього, звертає увагу, що суд першої інстанції при ухваленні рішення залишив поза увагою п. 1.2. генерального договору, яким визначено строк дії кредитної лінії в 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців.

Отже, незважаючи на несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами, Відповідач мав, згідно п.1.2. генерального договору й надалі користуватися кредитними коштами на умовах вищевказаного договору.

Вважає звернення АТ «Ідея Банк» до суду із позовом передчасним.

Просить рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

08 лютого 2024 року від представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважає її безпідставною та необгрунтованою. Наголошує на тому, що відповідачу було відомо про наявність у нього кредитної заборгованості та доцільність погашення такої, проте до чи на момент подання позовної заяви до суду, він не звертався до АТ «Ідея Банк» для вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості/погашення заборгованості на умовах лояльної пропозиції.

Отже, у зв?язку із невиконанням умов кредитного договору позичальником у АТ «Ідея Банк» виникло право на дострокове повернення кредиту, про що ОСОБА_1 був повідомлений належним чином.

Відтак, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов?язкові платежі, тому АТ «Ідея Банк» був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 року залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 22 лютого 2024 року, є дата складення повного судового рішення 08 березня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 10 серпня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Генеральний кредитний договір №ГКД 559920.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку.

20 січня 2022 року, в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G02.10701.009350444 в розмірі 105 823,00 грн., позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 18 травня 2023 утворилась заборгованість в розмірі 162 788,28 грн.

Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 18 травня 2023 року.

Згідно п. 1.2. генерального договору строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що видача траншу за цим договором здійснюється на підставі наданого позичальником погодження на отримання траншу у спосіб та в рамках цього договору. У день надання траншу банк передає особисто позичальнику або надсилає поштою рекомендованим листом, а позичальник надає згоду на отримання у такий спосіб, графіка щомісячних платежів за черговим траншем та не пізніше наступного банківського дня за днем надання траншу, здійснює грошовий переказ за траншем з позичкового рахунку на банківський поточний рахунок позичальника.

Окрім того, генеральним договором передбачено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

Порядок надання пропозиції про отримання траншу відповідачем, його умови (сума, строк тощо), а також погодження (волевиявлення) на отримання чергового траншу за генеральним договором передбачені пунктами 1.7, 1.8. цього договору, абонентський номер вказано відповідачем в генеральному договорі в розділі 3 «Реквізити та підписи сторін», за допомогою якого може здійснюватися сторонами виконання п.п.1.7, 1.8 генерального договору.

Встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується копією меморіального ордеру.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_1 був здійснений 18 травня 2023 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , не повернув в отриманий транш у встановлений термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, у зв`язку з чим сума заборгованості станом на 18 травня 2023 становить 162 788,28 грн. та складається із наступного: основний борг 94 467,13 грн., прострочений борг 10 145,59 грн., прострочені проценти 14 365,71 грн., строкові проценти 8 393,21 грн. Разом з тим, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено нараховану плату за обслуговування кредиту 13 227,9 грн., прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 22 188,74 грн.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03 квітня 2023 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк», суд першої інстанції виходив з тих підстав, що відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним дговором виконав в повному обсязі, а саме видач ОСОБА_1 транш за номером №G02.10701.009350444 в розмірі 105 823,00 грн.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором.

Враховуючи заборгованість за тілом кредиту, колегія суддів вважає доведеним з сторони банку законність вимог щодо стягнення заборгованості в розмірі 127 371, 64 грн, з яких:

94 467,13 грн. - основний борг;

10 145,59 грн. - прострочений борг;

14 365,71 грн. - прострочені проценти;

8 393,21 грн. - строкові проценти.

У свою чергу, як вбачається з виданого Траншу, Банк всупереч умовам Генерального кредитного договору та Паспорту споживчого кредиту встановив ще додаткову плату за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у Графіку щомісячних платежів.

Згідно правових висновків, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. ( п. 32.8).

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що ОСОБА_1 встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме: нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 13227,9 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 22 188,74 грн., відтак такі не підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в частині часткового задоволення позову щодо стягнення заборгованості в боржника в розмірі 127 371,64 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 покликається на те, що Галицьким районним судом м. Львова при прийнятті рішення у даній справі не було враховано, обмеження щодо нарахування та стягнення з Відповідача, введені відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Однак, колегія суддів звертає увагу, що в розрахунку боргу, зазначеному у позовній заяві, а також у підтверджуючих заборгованість документах, відсутні нарахування банком щодо сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання), а також індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми.

АТ «Ідея Банк», на виконання вимог ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» не нараховував жодних платежів за неналежне виконання зобов?язань ОСОБА_1 по кредитному договору.

Окрім цього, не заслуговують на увагу покликання в апеляційній скарзі на лист Торгово-промислової палати України, оскільки такий не є сертифікатом про форс-мажорні обставини та не є документом, що був виданий за зверненням відповідного суб?єкта, для якого настали визначені форс-мажорні обставини. України.

Колегія суддів наголошує, що наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) не звільняє відповідача від виконання зобов?язань за Кредитним договором, а лише може звільнити від відповідальності запорушення зобов`язань.

Доводи відповідача про те, щосуд першої інстанції при ухваленні рішення залишив поза увагою п. 1.2. генерального договору, яким визначено строк дії кредитної лінії в 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців, колегія не бере до уваги, з огляду на наступне.

Пунктом 1.15 Кредитного договору передбачено, що в разі наявності прострочених платежів по одному із діючих траншів банк має право вимагати дострокового повернення як окремого траншу, так і всіх діючих траншів одночасно. Банк має право вимагати дострокового повернення прострочених платежів сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків та інших, передбачених умовами цього договору, а позичальник, у свою чергу, зобов`язаний на вимогу банку достроково виконати зазначені грошові зобов?язання.

В тому числі, але не виключно, банк має право вимагати дострокового повернення траншу (траншів) та всіх платежів за ним(-и), зокрема, якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів хоча б по одному з діючих траншів більш, ніж на 1 (один) календарний місяць.

Відтак, у зв?язку із невиконанням умов тредитного договору на адресу відповідача банком надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов?язань від 03 квітня 2023 року.

Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення Кредитором цієї вимоги виконати зобов?язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір банку.

При цьому відповідач в апеляційній скарзі не заперечує, щодо нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ «Ідея Банк».

Разом з цим, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту, не спростував тверджень позивача про наявність у нього заборгованості по тілу кредиту та процентах саме у такому розмірі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 серпня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 березня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.