ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4666/24 Справа № 185/7712/23 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Довідкою про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням №0000116 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з виявленим у нього 08 жовтня 2013 року професійним захворюванням. У відповідності до відомостей виписки з акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007908 від 28 жовтня 2013 року ОСОБА_2 встановлено вперше 55% втрати професійної працездатності внаслідок "хронічного обструктивного захворювання легень". Згідно Медичного висновку №1798 від 08 жовтня 2013 року у ОСОБА_2 виявлено "хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт 1-11 стадії, емфізема легень 1- II стадії) ускладнене раком лівої легені, 4ст., після 2х курсів МХТ, кл. гр. II, Легенева недостатність II ступеня - Захворювання професійне (від 08 жовтня 2013 року)". Причиною виникнення вказаного захворювання встановлено вплив шкідливих виробничих факторів на організм потерпілого під час роботи на підприємстві відповідача. Рівень відповідних шкідливих факторів значно перевищував гранично-допустимі показники. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року компетентна комісія дійшла висновку, що "хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт І-ІІ стадії, емфізема легень І-ІІ стадії) ускладнене раком лівої легені, 4ст., після 2х курсів МХТ, кл. гр. II, Легенева недостатність II ступеня" виявлене у потерпілого ОСОБА_2 виникло у нього внаслідок впливу на його організм шкідливих виробничих факторів (запиленості повітря робочої зони, важкості праці) рівень, яких перевищував гранично-допустимі показники під час виконання потерпілим трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Позивач вказує, що смерть її батька ОСОБА_2 настала внаслідок виявленого у нього професійного захворювання "хронічне обструктивне захворювання легень (пиловий бронхіт І-ІІ стадії, емфізема легень І-ІІ стадії) ускладнене раком лівої легені, 4ст., після 2х курсів МХТ, кл. гр. II, Легенева недостатність II ступеня", причиною виникнення якого став вплив на його організм шкідливих факторів виробничого середовища (в концентраціях рівень, яких перевищував гранично-допустимі), який мав місце під час виконання потерпілим трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Позивач зазначає, внаслідок втрати батька їй завдана немайнова (моральна) шкода, яка полягає в тому, що вона втратила одну з найрідніших людей - батька. Внаслідок вказаної трагічної події, вона назавжди позбавлена можливості отримувати батьківське піклування та допомогу. Позивач вказує, увагу на неосяжний рівень даної втрати слід звернути не лише з урахуванням загальнолюдської природи, а й з огляду на міцні соціальні зв`язки, які існували між нею та її батьком ОСОБА_2 , оскільки загиблий був зразковим батьком та весь свій вільний час приділяв родині, їй, як донці, та онукам. Однак, внаслідок професійного захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 життєвий зв`язок доньки з батьком розірвано та його відновлення виключено. Позивач вказує, вона не може отримати батьківські життєві настанови та поради у найвідповідальніші моменти свого життя, її діти вже ніколи не знатимуть свого діда. Зі спливом часу, розуміння невідворотності та суттєвості втрати буде лише зростати, негативно впливаючи на сприйняття нею навколишнього світу, переповнюючи її життя негативними емоціями та переживаннями. Перелічені незворотні негативні явища не можуть не викликати переживання та негативні емоції. ОСОБА_1 вважає, зазначені обставини явно вказують на факт завдання їй, з вини відповідача, немайнової (моральної) шкоди, яка завдана смертю члена сім`ї, що настала внаслідок професійного захворювання, яка з огляду на вказані нижче правові норми повинна бути відшкодована за рахунок відповідача. Позивач, враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотність вимушених змін в її житті, спричинених смертю члена сім`ї, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, вважає, що розмір домірного відшкодування моральної шкоди завданої їй повинен складати 536800 грн., що відповідає завданим стражданням і є достатнім для їх відшкодування. Звертає увагу суду, спричинена моральна шкода, яка не може бути компенсована тільки констатацією факту настання нещасного випадку внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька, внаслідок професійного захворювання у розмірі 536800 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 3000 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" просить рішення суду від 06 лютого 2024 року змінити в частині стягнення з ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі статтею 153 КЗпП України на всіх підприємствах установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесі, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовується працівником, а також, санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів з питань охорони праці.

Відповідно до статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці, відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною 3 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

У справі встановлено ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

14 травня 1994 року ОСОБА_3 , уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на - ОСОБА_5 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 64 роки (а.с.12).

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, з 26 жовтня 1988 року ОСОБА_2 працював на різних посадах у відповідача та з 10 лютого 2004 року був звільнений згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням, в зв`язку із виходом на пенсію (а.с.29-33).

Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ "Український науково-дослідний інститут промислової медицини" від 08 жовтня 2013 року, протокол №1798, ОСОБА_2 було встановлено професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.) ускладнений раком лівої легені, ст.IV, після двох курсів паліативної МХТ, кл. гр.ІІ. Легенева недостатність другого ступеня. Радикулопатія шийна і попереково-крижова, рецидивуючий перебіг з вираженими (третього ст) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичним нейроваскулярним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечопопаткового періартрозу ПФС другого ст., деф.артрозу ліктьових ПФС першого - другого ст. і колінних суглобів ПФ другого (а.с.16-18).

Згідно з п.12 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14 жовтня 2013 року загальний стаж роботи ОСОБА_2 за професією машиніст гірничих виїмкових машин - 19 років 3 місяці у цеху в умовах впливу шкідливих факторів (а.с.19, 20).

Згідно п.16 вказаного Акту, професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технологічних процесів.

Відповідно до довідки №390208 від 09 лютого 2004 року про результати визначення втрати про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, виданої МСЕК ОСОБА_2 первинно встановлено третю групу інвалідності з 26 січня 2004 року, причина інвалідності - профзахворювання, безстроково (а.с.21).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0007908 від 28 жовтня 2013 року виданої МСЕК, ОСОБА_2 повторно-первинно встановлено першу групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 100% з 25 жовтня 2013 року - безстроково (а.с.102).

Згідно довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії НОМЕР_1 від 27 червня 2014 року виданої МСЕК, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням так, встановлена (ЛЕК 11.12.2003 №2300, ЛЕК 08.10.2013 №1798) з 30 травня 2014 року (а.с.13).

Відповідно до Акту №21 визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом від 27 червня 2014 року, виданого Міжрайонною профпаталогічною МСЕК, основний діагноз причини смерті ОСОБА_2 : ХОЗЛ 1-2 ст. (пиловий бронхіт, емфізема легень 1-2 ст.), ускладнений раком лівої легені. Хронічне легеневе серце. Ракова інтоксикація (а.с.123-126).

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з втратою батька, завдає позивачу душевних та психологічних страждань, позивач позбавлена можливості спілкуватися з батьком близькою людиною, відчувати його турботу, любов, підтримку, також діти позивача позбавлені спілкування з їх дідусем, що тягне за собою порушення його нормальних життєвих зв`язків. Смерть рідної людини - це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі №686/13188/21 вказав, що гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи при рівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20).

Слід зазначити, оскарженим рішенням суду, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду, як компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із втратою близької людини та зміною звичного ритму її життя у розмірі 300 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, та не приведе до безпідставного збагачення.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі №598/438/21.

ОСОБА_2 первинно встановлено третю групу інвалідності з 26 січня 2004 року, причина інвалідності - профзахворювання, безстроково відповідно до довідки №390208 від 09 лютого 2004 року про результати визначення втрати про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, виданої МСЕК (а.с.21).

Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня смерті батька ОСОБА_2 - 05 лютого 2014 року, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 300 000 грн. без утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" стосовно неповного з`ясування судом обставин у справі незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими належними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова