Справа №345/6105/23
Провадження № 2/345/350/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участі: секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Калуської міської ради, про скасування реєстраційних дій зняття з місця реєстрації осіб, суд

в с т а н о в и в:

що позивачі звернулись до суду із вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що все своє життя проживали, були зареєстровані та проживають на даний час в будинку по АДРЕСА_1 . Тимчасово, силу певних обставин, що не залежали та не залежать від позивачів, останні періодично відсутні фізично за місцем реєстрації та проживання за станом здоров`я та працевлаштуванням, навчанням та тимчасовим перебуванням за межами держави. Проживаючи у данному будинку, позивачі вели/ведуть господарство, дбали/дбають про будинок, оплачували/оплачують усі комунальні платежі, придбали у будинок усі наявні у ньому меблі, речі домашнього вжитку, особисті речі, які досі знаходяться там. Іншого житла у власності позивачі не мають, тому маючи намір отримати довідку про підтвердження місця реєстрації, отримали інформацію, що з січня 2023 року вони зняті з реєстрації місця проживання, їх про це ніхто не повідомляв. Після отримання відповіді на скаргу відповіді від виконавчого комітету Калуської міської ради № С-1235 від 22.08.2023 вбачають також неправомірні дії відповідачки при поданні заяви до реєстратора, що полягають у навмисному приховуванні фактичних даних та введенні в оману органу реєстрації. Тому просять суд визнати незаконними (протиправними) вчинені виконавчим комітетом Калуської міської ради Івано-Франківської області (сектор реєстрації місця проживання управління «ЦНАП») реєстраційні дії щодо зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 , та скасувати реєстраційні рішення, дії та записи, відомості та дані, внесені 09.01.2023 щодо громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому позову не визнала. Зазначає, що посадова особа Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради перевірила належність та дійсність її паспорта, правильність заповнення заяви про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та наявність документів, необхідних для зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та було здійснено дії по зняттю із місця реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до чинного законодавства України. При цьому, повідомлення та надання згоди при знятті особи з реєстрації місця проживання, не передбачено. Наголошує, що судове рішення по цивільній справі № 345/3056/22 набуло законної сили 16.02.2023 року, а вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради із заявами - 09 січня 2023 року, тобто тоді, коли судове рушення не набуло законної сили. 09 січня 2023 року вона усунула перешкоду у здійсненні свого права в користуванні та розпоряджанні своїм майном, а саме житловим будинком та земельною ділянкою, які належать тільки їй на праві власності, відповідно до чинного законодавства України.

Третя особа у заяві від 15.03.2024 № 1569/02-32/22 виклала свої пояснення щодо позову. Вказує, що ОСОБА_3 09.01.2023 були подані заяви власника житла про зняття з реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з адреси: АДРЕСА_1 . Надано документи на власність, ПГУ власника житла, квитанції про сплату адміністративного збору. Сектором реєстрації місця проживання було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з адреси: АДРЕСА_1 . Посилається на ч. 2 ст. 19 Конституції України, а також на ст. 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", якою встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи.

Позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому зазначає про пропуск строку позивачкою для подання відзиву. Зміст відзиву вважають необґрунтованим, нелогічним та по суті взагалі не стосується предмета спору.

Позивачка ОСОБА_1 подала заперечення на заяву третьої особи, де вказує, що доводи позовної заяви в сукупності підтверджують під ставність заявлених позовних вимог та спростовують усі наведені заявником доводи. Жодне право власності заявниці на будинковолодіння не є та не було б порушене, при умові ретельної перевірки органом реєстрації поданого пакету документів та прийнятті рішення на законних підставах про відмову у вчиненні реєстраційної дії.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву від 16.02.2024 про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, однак подала заяву від 16.02.2024 про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлена про розгляд справи, причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, у заяві від 19.03.2024 № 1569/02-32/22 справу просить розглянути у відсутності представника третьої особи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

На підставі договору дарування від 17.12.2004 ОСОБА_3 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Належність відповідачці цього нерухомого майна підтверджується також інформаційною довідкою від 09.01.2023 № 319786217.

За вказаною адресою було зареєстровано місце проживання позивачів, що не заперечується учасниками справи та підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання від 05.05.2018 і витягом з реєстру територіальної громади від 18.08.2023.

За заявами ОСОБА_3 як власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) від 09.01.2023 № 1640598 і № 1640599 знято з реєстрації місця проживання за адресою по АДРЕСА_1 , відповідно ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер, й інші джерела правового регулювання, насамперед, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, виявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Для приватного права властивою є така засада, як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 757/508/20-ц (провадження № 61-19919св21) зазначено, що: «порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. […] Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення».

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачі вказують, що зняття їх з реєстрації в спірному житловому будинку відбулось з порушенням норм законодавства. При цьому позов про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщеням був предметом розгляду в суді й вимоги не були задоволені.

З 01 грудня 2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» (далі - Закон №1871-IX), який регулює відносини у сфері надання публічних послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 18 Закону № 1871-IX зняття повнолітньої особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється, зокрема, за заявою власника житла.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Згідно з пунктами 50, 61 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, підставою зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за заявою власника житла є подання останнім заяви установленої форми згідно з додатком 6, документа, що посвідчує особу (у разі особистого звернення) та документа, що підтверджує право власності на житло, в якому задекларовано/зареєстровано місце проживання (перебування) особи (осіб), що знімається.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла без згоди на те зареєстрованої особи.

Наведене відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 26 січня 2024 року у справі № 161/5576/23.

Відповідно до пункту 4 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1871-IX місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим законом.

Виконавчий комітет Калуської міської ради листом від 22.08.2023 № С-1235 повідомив ОСОБА_1 , що місце її проживання 09 січня 2023 року знято з реєстрації за адресою по АДРЕСА_1 , відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» та підпункту 5 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265.

Таким чином, з урахуванням подання ОСОБА_3 документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку виконавчого комітету Калуської міської ради при прийнятті рішень про зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з зареєстрованого місця проживання, які прийнято за заявою власника житлового будинку.

Щодо врахування рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 у справі № 345/3056/22, то суд зазначає, що на момент подання відповідачкою заяв від 09.01.2023 це судове рішення не набрало законної сили, оскільки було оскаржене до суду апеляційної інстанції.

Суд у справі № 345/3056/22 відмовив у задоволенні позову внаслідок недостатності доказів, поданих позивачкою, а рішення від 01.12.2023 у цій справі не містить жодних преюдиційних обставин, які мають значення для справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 .

Відтак наявність зазначеного вище рішення суду не впливає на правову оцінку обставин у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про незаконність вимог позивачів.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий комітет Калуської міської ради, про скасування реєстраційних дій зняття з місця реєстрації осіб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 29.05.2024

Головуючий: