Справа № 629/1140/24
12 серпня 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Демченко С. В.,
секретар судового засідання - Кошова О. В.,
учасники справи:
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області,
третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав,
23 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису про народження № 660, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 04 серпня 2015 року, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року був розірваний. Від цього шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що відповідач вподовж останніх семи років жодним чином не піклується про дитину, зокрема: не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, таким чином повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зауважила на тому, що аліменти на утримання дитини відповідач сплачує нерегулярно, враховуючи ту обставину, що малолітня донька має інвалідність та потребує лікування. Вказала, що жодних перешкод у спілкуванні та вихованні доньки відповідачу вона не чинить.З огляду на те, що відповідач самоусунувся від будь-якого спілкування з малолітньою донькою, її виховання та утримання, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 лютого 2024 року справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав передано на розгляд до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2024 року вищевказану цивільну справу передано в провадження суді Київського районного суду м. Харкова Демченко С. В.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 квітня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2024 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про місце, день та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 08 квітня 2024 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: мати - ОСОБА_5 та батько - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 04 серпня 2015 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 660.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною з інвалідністю.
З долучених до справи матеріалів вбачається, що на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 квітня 2015 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом № 371, розірваний.
Зі змісту рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_5 залишила собі дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .
На підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 січня 2020 року змінений спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 грудня 2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_4 , у розмірі 1000 грн на частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку.
11 лютого 2020 року на виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 січня 2020 року, Лозівським міськрайонним судом Харківської області був виданий виконавчий лист № 629/5908/19.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21 червня 2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Частинами 1-3 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України.
У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.
Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Відповідно до положень статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
В пункті 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько/мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав відповідача є ухилення його від виконання обов`язків по вихованню та утримання малолітньої дитини.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З досліджених судом письмових доказів вбачається, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували вищевказані обставини.
Суд приймає до уваги наданий органом опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області № 1133 від 28 травня 2024 року.
Аналізуючи обставини справи, враховуючи свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в силу положень діючого законодавства України зобов`язаний здійснювати захист інтересів дитини, однак фактично покладені на нього обов`язки не виконує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач впродовж тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, стосовно своєї доньки, а тому, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідача є єдиним можливим засобом забезпечення дитині належного життя та розвитку.
З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 у частині позбавлення відповідача батьківських прав є доведеними, обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Що стосується вимог про внесення змін до актового запису про народження № 660, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 04 серпня 2015 року, то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до положень чинних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, рішення суду про позбавлення батьківських прав є підставою для здійснення відмітки в актовому записі цивільного стану про наявність такого рішення, а не внесення змін до актового запису.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 265, 280, 280-282 ЦПК України
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав- задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_1
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складений та підписаний 12 серпня 2024 року.
Суддя С.В. Демченко