Номер провадження: 22-ц/813/1118/24
Справа № 522/7949/21
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Долгової В.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Тимофєєнко Олександр Анатолійович

на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, треті особи на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просить суд скасувати рішення про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно та припинити речове право ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 недійсним та стягнути всі судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона є власником квартири під АДРЕСА_3 . Починаючи з грудня 2016 року в будинку по зазначеній адресі почалося проведення ремонтних робіт, а в січні 2017 року позивач побачила, що ремонт відбувався саме на даху будинку, куди за допомогою тросів піднімали будівельні матеріали. Після цього їй стало зрозуміло, що будівельні роботи проводяться в квартирі АДРЕСА_1 , власником якої на той момент був ОСОБА_3 . Зазначає, що ремонтні роботи на даху над квартирою проводились без дозвільної документації, а також що сам будинок страждає через це, дає осадку, з`являються тріщини в квартирах мешканців, зокрема після ремонту в 2021 році були виявлені тріщини товщиною 1,5 см в квартирі позивача в стінах будинку, виникає можливість порушення цілісності газових труб будинку, а також закриття вентиляційних каналів.

Також зазначає, що проведена реконструкція самовільно збудованої квартири шляхом приєднання до існуючої квартири частини даху будинку, реєстрація відповідачем незаконної декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реєстрація права власності на самочинне будівництво призводять до руйнування будинку в цілому, порушується право позивача на безпечне та мирне володіння, користування і розпорядження майном, оскільки відповідач порушив всі будівельні норми і правила при здійсненні самочинного будівництва, а позивач вже поніс матеріальні збитки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року ухвалено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, треті особи на стороні відповідача: ТОВ «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Скасувати рішення про реєстрацію декларації про готовність об`єкта експлуатації, серія та номер ОД 88, прийняте Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 29.05.2018 року.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41655273, номер запису про право власності 26665821 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.)112.3, житлова площа (кв. м.) 40.2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацій прав та їх обтяжень № 41655592, номер запису про право власності 26666289 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 . зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 66.9, житлова площа (кв. м.) 10.5 , реєстраційні номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 41623937, номер запису про право власності 26646179 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 67, житлова площа (кв. м.) 28.1, реєстраційні; номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41635312, номер запису про право власності 26646764 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 52.2, житлова площа (кв.м.) 12.3, реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 15 серпня 2018 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 101, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною недійсним.

Рух справи

09 лютого 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Тимофєєнко Олександр Анатолійович на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: Чорна Т.Г. - головуючий суддя, судді: Орловська Н.В., Пузанова Л.В.

Рішенням № 55/0/15-23 від 16 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила суддю ОСОБА_5 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Карташова О.Ю., судді: Орловська Н.В., Пузанова Л.В.

Ухвалами Одеського апеляційного суду від 25.04.2023 та від 19.05.2023 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Рішенням № 567/0/15-23 від 30 травня 2023 року Вища рада правосуддя достроково закінчила відрядження суддів Херсонського апеляційного суду до Одеського апеляційного суду, зокрема суддів Орловської Н.В., Пузанової Л.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023 року в даній справі визначено головуючим суддю Карташова О.Ю., судді: Коновалова В.А., Кострицький В.В.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Немас Зві, в інтересах якого діє адвокат Тимофєєнко О.А. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02.08.2022 року по справі № 522/7949/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, треті особи на стороні відповідача: ТОВ «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, яким задоволено позов ОСОБА_1 про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суд першої інстанції належно не повідомив його про розгляд справи, чим порушив його право на захист.

Вважає, що скасування рішення про реєстрацію декларації про готовність об`єкта експлуатації, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості, не буде нести будь-яких правових наслідків, остання вичерпала свою дію фактом виконання.

Він став власником квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 15 серпня 2018 року, тому є добросовісним набувачем, який не був замовником реконструкції об`єкту, і він не може відповідати за помилки державних органів при виконанні ними своїх повноважень.

Крім того, скаржник посилається на пропуск позивачкою строку позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що Декларація про початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 ТОВ «Цивільпроект» не розроблялась, а отже реконструкція здійснювалась без дозвільних документів. Суд вірно встановив, що відомості, зазначені у вказаній Декларації, мають недостовірний характер. Декларація подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень. Частиною 2 статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пояснення учасників справи

У судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат Тимофєєнко О.А. надав усні пояснення по суті справи, доводи скарги підтримав, зазначивши при цьому, що рішення суду першої інстанції є помилковим, а також прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 , у судовому засіданні надали пояснення, в яких зазначили, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Представники Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надали пояснення, що Управління діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений нормами діючого законодавства та не є відповідачем за позовом ОСОБА_1 .

Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Флагман-К» Колесніченко Б.В. вважав доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а рішення суду прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідачь ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи без його участі.

ОСОБА_3 , Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому, в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29715343 від 30.05.2017 року, квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована 17.02.2010 року за ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва на право власності. Квартира мала загальну площу 58,8 кв.м.

Технічним паспортом від 12.01.2010 року оформленому на ОСОБА_9 підтверджується, що квартира площею 58.8 кв.м. знаходиться на Х поверсі ( мезонін).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 17.09.2014 року ОСОБА_9 продав а ОСОБА_3 придбав зазначену квартиру площею 58.8 кв.м.

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30.05.2017 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 58.8 кв.м.

Відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) серії ОД88 від 29.05.2018 року будівництво було розпочате 22.09.2009 року, дата закінчення 10.01.2018 року.

Відповідно до Декларації реконструкція квартири АДРЕСА_1 відбулась з розподілом на 4 самостійні квартири без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , але загальна площа об`єкту вже склала 298.4 кв.м, кількість поверхів 12.

Згідно технічного паспорту від 04.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої склала 112.3 кв.м. та знаходиться на 10 поверсі.

Згідно технічного паспорту від 04.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої склала 66.9 кв.м. та знаходиться на 10 поверсі.

Згідно технічного паспорту від 04.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої склала 67 кв.м. та знаходиться на 10 поверсі.

Згідно технічного паспорту від 04.06.2018 року на квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа якої склала 52.2 кв.м. та знаходиться на 10 поверсі.

На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи №17-3430 від 15.10.2018 року по цивільній справі №522/6498/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ «Флагман-К», Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вчинення певних встановлено:

1) реконструкція квартири з приєднанням площі даху, яка здійснюється за адресою: АДРЕСА_5 виконана з порушенням ст. 26, 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та не відповідає вимогам ДБН;

2) зроблено висновок щодо негативного впливу реконструкції (будівельних робіт) в квартирі АДРЕСА_1 на стан будинку АДРЕСА_6 в цілому. Покрівля даху не експлуатована, захищає будинок від проникнення в нього атмосферних опадів та не передбачена для навантаження;

3) у зв`язку з відсутністю проектної документації, що зазначена в декларації про початок будівельних робіт, а саме проектної документації розробленої ТОВ «Цивільпроект», а також затвердженого проекту будівництва житлового будинку №28 неможливо визначити чи відповідає затвердженому проекту будівництва житлового будинку АДРЕСА_5 цього будинку з приєднанням площі даху цього будинку.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, вирішуючи питання щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, судом першої інстанції застосовано позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 23.06.2020 року у справі № 680/214/16-ц, щодо можливості вирішення в судовому порядку вимоги про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації для відновлення становища власника у спірних правовідносинах. При цьому, Велика Палата Верховного Суду вважає правильним висновки про те, що будівництво об`єкта на земельній ділянці, яка не була для цього відведена, без належних дозволів на будівництво та без належно затвердженого проекту, у межах території, на якій заборонене будівництво, повинно мати наслідком скасування реєстрацію декларації судом.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 року у справі № 916/2791/13 наголошує, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має. Державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 909/526/18, від 01.07.2020 року № 755/3782/17, від 08.07.2020 року у справі № 922/1349/18, від 15.07.2020 року у справі № 915/476/19.

Також, при вирішенні зазначеного, судом встановлено, що відповідно до листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 10.02.2017 року №01-10/49-35, на момент виїзду на місце зафіксовано виконання будівельних робіт з реконструкції квартири з розширенням за рахунок приєднання площі плоскої покрівлі будинку, замовник будівництва ОСОБА_3 не допустив посадових осіб на об`єкт будівництва та в наданні проектної документації на реконструкцію квартири відмовив. За вчинене був складений протокол про адміністративне правопорушення та видано припис про усунення виявлених порушень з терміном його виконання.

Листом №12ГП-17 від 06.02.2017 року ТОВ «Цивільпроект» повідомило Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про те, що проектна документація з реконструкції квартири АДРЕСА_1 ними не розроблялась, договір авторського нагляду за будівництвом не укладався, а ГІП ОСОБА_13 у штатному розкладі ТОВ «Цивільпроект» ніколи не значився і не працював.

У п. 3 Декларації про готовність об`єкту до експлуатації в розділі «Інформація про відповідальну особу - інженера з технічного нагляду» інженером з технічного нагляду зазначено ОСОБА_14 , яка здійснює відповідні повноваження на підставі договору від 16.06.2009 року № б/н, кваліфікаційний сертифікат серія AT №005685. Проте, згідно з даними із сайту Реєстру атестованих осіб (http://asdev.com.ua) запис про такого інженера технічного нагляду в Реєстрі відсутній.

Згідно з п. 3.21 Розділу З ДБН А.2.2-3: 2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Форма повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення реконструкції об`єктів будівництва, яка передбачає зміну геометричних розмірів, замовники будівництва були зобов`язані підтвердити таке своє право документом, що посвідчує право власності забудовника чи/або право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт містобудування, та, відповідно, вказати інформацію про такий документ у Декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку, що Декларація про початок будівельних робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані ТОВ «Цивільпроект» не розроблялась, а отже реконструкція здійснювалась без дозвільних документів і що в порушення вимог законодавства саме на підставі спірної Декларації про готовність об`єкту до експлуатації з будівництвом 4 окремих квартир відповідач ОСОБА_3 , а в подальшому відповідач ОСОБА_2 фактично здійснили первісне введення прибудови до експлуатації.

Крім того, інформація про те, що реконструкція квартири проведена без зміни геометричних розмірів не відповідає дійсності, підтверджується також і договором купівлі-продажу від 30.05.2017, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В. І., та встановлено, що ОСОБА_2 передано у приватну власність квартиру, загальною площею 58,8 кв.м., а відповідно до Декларації загальна площа квартири після реконструкції складає 298,4 кв.м. Отже, загальна площа квартири за визначеними у Декларації даними збільшена на 239,6 кв.м., порівняно із моментом набуття права власності. Тобто, реконструкція квартири відбулась з зміною її геометричних розмірів, а саме на даху будинку побудовано 4 самостійні квартири, чим і визначається недостовірність вказаної у Декларації інформації про проведення реконструкції нерухомого об`єкта без зміни його геометричних розмірів.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент реєстрації Декларації) декларації про готовність об`єкта до експлуатації подаються замовниками будівництва для реєстрації до органу державного архітектурно- будівельного контролю, який, в свою чергу, перевіряє повноту та достовірність даних, наведених замовником у Декларації.

Окрім цього, відповідно до п. 20, 21 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (у редакції, чинній на момент реєстрації спірної Декларації), Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (в редакції на час реєстрації декларації), у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду, що відомості, зазначені у Декларації, мають недостовірний характер, Декларація подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень.

Задовольняючи позовні вимоги про скасування рішень державних реєстраторів, районний суд правильно виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із положеннями ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно із ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, який набрав чинності 01.01.2016 року та діяв на момент вчинення спірної державної реєстрації речового права (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

Згідно із п. 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Як встановлено судом, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та витребуваних судом Реєстраційних справ на спірні квартири вбачається, що об`єкт нерухомого майна змінено з однієї самостійної квартири на чотири самостійні квартири, при цьому площу змінено з 58,8 кв. м. на 298,4 кв. м., однак не вбачається за якою саме процедурою державним реєстратором проведено державну реєстрацію речового права на спірне майно, та який перелік документів державний реєстратор визначив за необхідне дослідити для державної реєстрації у відповідності до обраної ним процедури.

Таким чином, суд першої інстанції достовірно встановив обставини справи та застосував відповідні приписи норм законодавства, дійшов обґрунтованого висновку, щодо відсутності підстави для державної реєстрації речових прав на спірний об`єкт нерухомості, що виступає самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень державного реєстратора.

Щодо виникнення права власності та реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд першої інстанції зазначив.

Так, за статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.

Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. (Постанова ВСУ від 07.04.2020 по справі №916/2791/13).

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295. Згідно з цими нормами реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 05 вересня 2003 року № 146 чинних, на час винесення оскаржуваних рішень).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомості. (Постанова ВСУ від 21.02.2018 року по справі № 752/8153/14-ц).

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і заміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку (ч.2 ст.383 Цивільного кодексу України).

Крім того, суд правильно звернув увагу на те, що згідно ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції на час виникнення спірних правовідносини) конструктивні елементи багатоквартирного будинку - частини споруди, які забезпечують її цілісність та необхідні технічні умови функціонування (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші, конструкції даху, покрівля, в`їзна група тощо). Неподільне майно - неподільна частина житлового комплексу, яка складається з частини допоміжних приміщень, конструктивних елементів будинку, технічного обладнання будинку, що забезпечують належне функціонування жилого будинку.

Дах багатоквартирного будинку є частиною його конструктивних елементів та є спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку, а тому є неподільним майном.

Згідно ст.19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції на час виникнення спірних правовідносини) неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку. Неподільне майно не підлягає відчуженню.

Конституційний Суд України в рішенні №4-рп/2004 від 02.03.2004 року зазначив, що правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) (пункт 7 частини першої статті 92), виключно законами України.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України.

Пунктом 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, встановлено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Отже, судом встановлено, що відповідачем не надано жодних доказів того, що здійснення реконструкції квартири з облаштуванням квартир на даху будинку вчинено за згодою ОСББ (управляючої компанії) чи конкретним співвласником будинку, а тому судом встановлено наявність в діях відповідача порушення прав інших співвласників майна. Крім того, фактично, за відповідачем визнано право власності на дах, який є неподільним майном та законодавством встановлено заборону на його відчуження.

Водночас частина 2 ст. 376 ЦК України «самочинне будівництво» передбачає, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Щодо обраного позивачем способу захисту.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Тлумачення статей215, 216 ЦК України та статей 651 - 653 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує конструкції «недійсність договору» та «розірвання договору», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки встановлено факт самочинного будівництва, а без визнання недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1 не зможе забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги щодо недійсності правочину купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , як незаконного виділеної з загальної самочинно збудованої добудови на даху будинку.

Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Отже, заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції до винесення ним рішення по суті.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Питання можливості застосування апеляційним судом приписів статей 256258 ЦК України без заяви відповідача, поданої до ухвалення рішення в суді першої інстанції, було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка у постанові від 17 квітня 2018 року у справі 200/11343/14-ц дійшла висновку, що заява відповідача, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі в такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом питання про застосування позовної давності, навіть якщо не подавав такої заяви в суді першої інстанції. У пункті 73 цієї постанови Великою Палатою Верховного Суду роз`яснено, що у випадку, якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

У цій справі Приморський районний суд м. Одеси проводив заочний розгляд справи.

Ухвалою Приморський районний суд м. Одеси від 26.12.2022 року постановлено залишити без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Тимофєєнко О.А. про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року у справі № 522/7949/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, треті особи на стороні відповідача: ТОВ «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Обґрунтовуючи своє клопотання скаржник зазначив, що порушене право позивача ОСОБА_15 виникло не пізніше 05.04.2017 року, а позивач звернулася до суду із захистом свої прав лише 07.05.2021 року, тобто через чотири роки з моменту порушеного права.

Проте, колегія суддів враховуючи те, що позивачка за захистом своїх прав звернулась після того, як у справі №522/6498/17 за позовом ОСОБА_1 та інших до відповідача ОСОБА_16 про усунення перешкод шляхом перебудови та знесення самочинного будівництва, з`явилася Декларація про готовність об`єкту до експлуатації, яка була зареєстрована Управлінням ДАБК 29.05.2018 року, і саме ця Декларація оскаржена останньою, а з позовом до суду вона звернулася 07.05.2021 року, вважає що позивачкою строк позовної давності не пропущений.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість висновків рішення суду, щодо задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги його не спростовують, разом з тим, вважає, що рішення суду постановлено з порушенням вимог процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 211 ЦПК України про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Частиною другою статті 128 ЦПК України визначено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Ухвалюючи заочне рішення місцевий суд зазначив, що в судове засідання позивач та представник не з`явилися, надали заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, на позові наполягали. Відповідачі та треті особи до суду не з`явилися, хоча належним чином буди повідомлені про день, час та місце слухання справи, причини неявки суду невідомі.

Проте, у матеріалах справи відсутні належні докази, які підтверджують повідомлення відповідача Немас Зві та/або його представника про призначення справи до розгляду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 223 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Однак, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції на зазначені вимоги законодавства уваги не звернув, розглянув справу без належного повідомлення відповідача ОСОБА_4 та його представника про дату, час та місце її розгляду, розгляд справи не відклав, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема, справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року скасуванню з постаноленням по справі нового судового рішення.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Тимофєєнко Олександр Анатолійович задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02 серпня 2022 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Немас Зві, Управління державного архітектурно-будівельного контролю ОМР, треті особи на стороні відповідача: ТОВ «Флагман-К», Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Ланіна Вікторія Іванівна, Приватний нотаріус Одеського міського Нотаріального округу Дишлева Тетяна Володимирівна, про скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та реєстрації права власності, визнання договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Скасувати рішення про реєстрацію декларації про готовність об`єкта експлуатації, серія та номер ОД 88, прийняте Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 29.05.2018 року.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41655273, номер запису про право власності 26665821 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.)112.3, житлова площа (кв. м.) 40.2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацій прав та їх обтяжень № 41655592, номер запису про право власності 26666289 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 . зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 66.9, житлова площа (кв. м.) 10.5 , реєстраційні номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрації прав та їх обтяжень № 41623937, номер запису про право власності 26646179 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 67, житлова площа (кв. м.) 28.1, реєстраційні; номер об`єкта нерухомого майна 101.

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41635312, номер запису про право власності 26646764 та припинити речове право ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на квартиру АДРЕСА_2 , опис об`єкта: загальна площа (кв. м.) 52.2, житлова площа (кв.м.) 12.3 , реєстраційній номер об`єкта нерухомого майна 101.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 15 серпня 2018 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна 101, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Тетяною Володимирівною недійсним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький