Дата документу 29.04.2024 Справа № 335/4172/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 335/4172/23 Головуючий у І інстанції: Геєць Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/244/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балкового Руслана Леонідовича до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району про відшкодування завданих збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балкового Р.Л. звернувся до суду з позовом до Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

28.12.2022 о 2 год. після півночі на автомобіль Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , впало дерево на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . Про вказану подію невідкладно повідомлено на лінію 102. Вказане повідомлення було зареєстроване за № ЄО 24681 від 28.12.2022.

Відповіддю Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 29.12.2022 року, ОСОБА_2 було повідомлено, що за її заявою проведено перевірку та ознак кримінального правопорушення не виявлено.

Із відповіді Запорізького обласного центру з гідрометеорології (Запорізький ЦГМ) вбачається, що швидкість вітру з 27.12.2022 до 28.12.2022 була від 7 м/с до 12 м/с, що підтверджує штормовий вітер в момент падіння дерева на автомобіль позивача.

Районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради надала позивачеві відповідь, відповідно до якої, дерева на внутрішньо квартальних територіях району не знаходяться в оперативному управлінні районної адміністрації. Будинок АДРЕСА_1 та прибудинкову територію обслуговує керуюча компанія «Наше місто». Проте документів, які підтверджують вказане твердження позивачу надано не було.

ОСОБА_1 звертався до КП «Наше місто» з метою дізнатись, хто є балансоутримувачем дерев по АДРЕСА_1 . Згідно з відповіддю КП «Наше місто», балансоутримувачем дерев є місцеві органи самоврядування.

Посилаючись на вимоги п.п. 7 п. а ст. 30, ст.ст. 12, 13, 21 ЗУ «Про місцеве самоврядування», розділу 5, п. 5.1 «Правил утримання зелених насаджень», Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням ЗМР № 76 від 07.12.2022, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балкового Р.Л. зазначає, що зелені насадження є елементами благоустрою, а отже, обов`язок щодо утримання зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_1 виникає саме у районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району.

Відповіддю Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР, будь-які зелені насадження (дерева) у м. Запоріжжі, в тому числі і розташованих по АДРЕСА_1 , не належить до повноважень Департаменту.

Крім того, позивач надсилав вимогу-претензію до відповідача, з вимогою компенсувати завдану шкоду, на яку отримав відповідь Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради від 03.04.2023 року № 01-10/710, про відмову в задоволенні вимог про відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження про визначення вартості збитку, завданого власнику КТЗ № 3982 від 28.12.2022 , матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 28.12.2022 на дату оцінки дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 66657,04 грн.

На думку позивача, наявний об`єктивний причинний зв`язок між протиправною бездіяльністю відповідача щодо утримання зелених насаджень (дерев) та нанесеними йому збитками.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балкового Р.Л. просив суд стягнути з Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради на його користь суму матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 28.12.2022, в розмірі 66657,04 грн, суму вартості проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 2500 грн, а також судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі 66657,04 грн, суму вартості проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 2500 грн та суму понесених судових витрат у розмірі 1073,60 грн. Всього стягнуто суму у розмірі 70230,64 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району є неналежним відповідачем у справі, оскільки предметом розгляду справи є відшкодування збитку, завданого внаслідок падіння дерева на прибудинковій території по вул. Патріотичній. На думку скаржника, відповідь Департаменту з управління житлово-комунальним господарством на запит позивача була некоректною, що призвело до неправомірної претензії до адміністрації з його боку.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Балкового Р.Л. заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, даний спір за визначеними статтею 274 ЦПК України критеріями відноситься до категорії малозначних, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не спростував тверджень та доказів, наданих позивачем, що падіння дерева пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою щодо контролю за належним станом дерев, як не надано і достеменних доказів того, що падіння дерева відбулось внаслідок пориву вітру та не пов`язане з неналежним виконанням відповідачем заходів з благоустрою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником автомобілю Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 25).

28.12.2022 о 2 год. ночі на автомобіль Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , впало дерево на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 .

Про вказану подію було повідомлено на лінію 102. Вказане повідомлення зареєстроване за № ЄО 24681 від 28.12.2022 року (а.с. 23).

Відповіддю Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 29.12.2022 року, ОСОБА_2 було повідомлено, що за її заявою проведено перевірку та ознак кримінального правопорушення не виявлено (а.с. 10).

Із відповіді Запорізького обласного центру з гідрометеорології (Запорізький ЦГМ) вбачається, що швидкість вітру з 27.12.2022 року по 28.12.2022 року була від 7 м/с до 12 м/с, що підтверджує штормовий вітер в момент падіння дерева на автомобіль позивача (а.с. 11).

Районна адміністрація по Вознесенівському району Запорізької міської ради надала позивачу відповідь, відповідно до якої, дерева на внутрішньо квартальних територіях району не знаходяться в оперативному управлінні районної адміністрації. Будинок АДРЕСА_1 та прибудинкову територію обслуговує керуюча компанія «Наше місто» (а.с. 13).

З метою отримання інформації, хто є балансоутримувачем дерев по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 звернувся до КП «Наше місто» і отримав відповідь про те, що балансоутримувачем дерев є місцеві органи самоврядування (а.с. 12).

Відповіддю Районної адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської від 03.04.2023 року № 01-10/710, позивачу було відмовлено в задоволенні його вимог про відшкодування завданої шкоди (а.с. 19).

Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження про визначення вартості збитку, завданого власнику ктз № 3982 від 28.12.2022 року, матеріальний збиток завданий власнику ктз Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП 28.12.2022 року на дату оцінки дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 66 657,04 грн. (а.с. 27-31).

Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України)

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на наведене та, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

За положенням ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування», міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до п.п. 7 п. а ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Пунктом 1 ст. 13 Закону встановлено, що до об`єктів благоустрою, крім інших, належать вулиці та прибудинкові території.

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою згідно зі ст. 21 цього закону є : 1) покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів; 2) зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до ст. 15 Закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.

Відповідно до ст. 25 цього Закону утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно з п. 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України від 10.04.2006 року № 105, яким врегульовано питання утримання зелених насаджень у населених пунктах України (далі Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.4, 5.5 зазначених Правил органи державної влади та органи місцевого самоврядування визначають на конкурсних засадах із числа спеціалізованих підприємств, організацій балансоутримувачів об`єктів благоустрою зеленого господарства державної та комунальної власності.

На об`єктах державної чи комунальної власності межі закріпленої території та обсяги пайової участі визначають місцеві органи влади. Відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів.

Згідно з розділом 12 Правил утримання з метою контролю за станом міських зелених насаджень балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди.

Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. За даними обстежень складають відповідні акти.

Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон), визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно зі статтею 25 Закону, утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до ч.5 ст.24 Закону, посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 28 Закону визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим, потерпілий повинен довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку із цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються матеріалами справи.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року N 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважений орган місцевого самоврядування, який відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: АДРЕСА_2 .

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.12.2021 року по справі № 755/194/13/20.

Отже, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району є відповідальною особою за стан зелених насаджень на АДРЕСА_1 .

Згідно з розділом 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Відповідно до пункту 9.1.11 Правил, під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева (дерева, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебувають у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі). Аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди, або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

За змістом частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність районною адміністрацією відсутності своєї вини у завданні шкоди транспортному засобу, що належить ОСОБА_1 , який зазнав пошкоджень в результаті падіння дерева.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам, які міститься у матеріалах справи.

Оскільки до повноважень районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району відноситься виявлення аварійних дерев, зокрема таких, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, відтак, наявність несприятливих погодних умов не може бути підставою для звільнення від відповідальності за шкоду, завдану падінням дерева.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відшкодування районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району ОСОБА_1 спричиненої йому матеріальної шкоди .

З огляду на зазначене, суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з матеріально-правових складових відповідальності у деліктних правовідносинах та з того, що саме відповідач повинен довести, що шкода спричинена не з його вини (стаття 1166 ЦК України). Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини. Зазначені доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Таким чином, апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам відзиву на позовну заяву, яким суд надав належну оцінку, висновки суду є достатньо аргументованими, при цьому колегія суддів враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Колегія судді дійшла висновку, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить, її доводи зводяться до переоцінки доказів та не свідчать про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району слід залишити без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23 жовтня 2023 рокув цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 квітня 2024 року.

Головуючий:

Судді: