Дата документу 29.04.2024 Справа № 334/6764/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/6764/21
Провадження №22-ц/807/558/24
Головуючий в 1-й інстанції - Фетісов М.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в якій просив стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період 01.03.2017 до 30.06.2021 у сумі 38 227,25 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачі не здійснили власний обов`язок стосовно укладання договору з виконавцем в особі Концерну «МТМ». В період з 01.03.2017 по 30.06.2021 позивач надав послугу з централізованого опалення, постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на загальну суму 38 304,20 гривні, з яких сплачено 76,95 гривень. Заборгованість за вказаний період складає 38 227,25 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період 02.04.2017 до 30.06.2021 в сумі 37 507 (тридцять сім тисяч п`ятсот сім) гривень 25 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень 24 копійки в рівних частках - по 1 113 (одна тисяча сто тринадцять) гривень 62 копійки з кожного.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість за надані послуги з ОСОБА_3 , а у задоволенні вимог до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що власником квартири у період з 02.04.2017 року по 30.06.2021 року був ОСОБА_3 , а тому він повинен нести тягар утримання майна, і саме з нього підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем послуги.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника - адвоката Борисенкова В.С. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302800,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 100 = 302 800 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного РРП на нерухоме майно від 19.08.2021 № 271192718 на підставі іпотечного договору від 12.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Петрушенко Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3763, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Згідно з витягами з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 09.09.2021 співвідповідач ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , співвідповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_1 , як на споживача послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які позивач надає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до Довідки щодо заборгованості за надані послуги та розрахунку боргу за послуги з централізованого опалення та водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 позивач за період з 01.03.2017 по 30.06.2021 надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 38 304,20 гривні. При цьому, за вказаний період нарахована субсидія в сумі 76,95 гривень, а тому заборгованість становить 37 227,25 гривень.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 19.04.2016 у справі № 334/2428/16-к накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом заборони використання та відчуження майна.

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2021 у справі № 334/1277/16-ц визнано незаконним та скасувано рішення № 28102841 державного реєстратора Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області Ревенка Олександра Юрійовича від 05.02.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 67,79 кв.м. та житловою площею 45,6 кв.м., на підставі іпотечного договору, серія та номер: 3763, виданого 12.08.2013 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Петрушенко Т.І., за ОСОБА_3 та поновлено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.01.2023 у справі № 334/1277/16-ц апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишені без задоволенні, а рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2021 у цій справі залишено без змін.

На момент спірних правовідносин власником квартири АДРЕСА_2 була ОСОБА_1 , оскільки рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2021 у справі № 334/1277/16-ц, яке набрало законної сили 25.01.2023, визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та поновлене право власності на спірну квартиру ОСОБА_1 .

Таким чином, споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, які надані Концерном «Міські теплові мережі» в період з 02.04.2017 до 30.06.2021, була ОСОБА_1 і саме вона як власник майна мала нести тягар його утримання відповідно до статті 322 ЦК України.

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції виходив з того, що співвідповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і разом із власником вказаної квартири ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У свою чергу, співвідповідач ОСОБА_3 не був власником спірної квартири та не проживав у ній, у зв`язку з чим не є споживачем послуг, які надавав позивач за адресою квартири, а отже у задоволенні позову до співвідповідача ОСОБА_3 необхідно відмовити. Враховуючи пропуск строку позовної давності за частиною вимог позову, стягненню підлягає заборгованість, що виникла за період 02.04.2017 по 30.06.2021 в сумі 37 507,25 гривень.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту)

Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.

Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги»: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Крім того, вказаним законом передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного РРП на нерухоме майно від 19.08.2021 № 271192718 на підставі іпотечного договору від 12.08.2013, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Петрушенко Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3763, власником квартири АДРЕСА_2 з 02.02.2016 року є ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2021 у справі № 334/1277/16-ц визнано незаконним та скасовано рішення № 28102841 державного реєстратора Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області Ревенка Олександра Юрійовича від 05.02.2016 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 67,79 кв.м. та житловою площею 45,6 кв.м., на підставі іпотечного договору, серія та номер: 3763, виданого 12.08.2013 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Петрушенко Т.І., за ОСОБА_3 та поновлено державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25.01.2023 у справі № 334/1277/16-ц апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишені без задоволенні, а рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 30.09.2021 у цій справі залишено без змін.

Таким чином, на момент виникнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, центрального постачання гарячої води у період з 01.03.2017 року по 30.06.2021 року, відповідач у справі ОСОБА_3 в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги» був споживачем відповідних послуг, як титульний власник житла, у яке надавалися відповідні послуги позивачем у справі.

Факт реєстрації за адресою надання послуг відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , враховуючи незаконну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачем ОСОБА_3 , а також наявність інших кримінальних і цивільних проваджень пов`язаних із користуванням вказаною квартирою не підтверджує, того що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 фактично користувалися наданими послугами.

Враховуючи, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 поновлено за судовим рішенням лише з 25.01.2023 року, а на вказану дату позивачем у справі вже були надані відповідні комунальні послуги, за які нарахована заборгованість, зобов`язання щодо сплати таких послуг покладається на ОСОБА_3

Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню відповідача ОСОБА_3 , як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, такі послуги були прийняті, від їх отримання споживач не відмовився.

Фактичне надання цих послуг слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.

Між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

На підтвердження вартості надання послуг та отримання таких споживачем, Концерн «МТМ» надав розрахунок заборгованості за надані послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 згідно якої нараховано заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання води за період з 01.03.2017 р. по 30.06.2021р. в сумі 38227,25 (а.с.7,8-10).

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Відповідно до статей 67, 68 ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу застосування до спірних правовідносин, в частині періоду за який підлягає стягнення заборгованості, строку позовної давності, а саме, що станом на 08.09.2021 спливла позовна давність за вимогами за період з 01.03.2017 до 01.04.2017, а за вимогами за період з 02.04.2017 до 31.10.2021 її строк був продовжений. Таким чином, заборгованість відповідача ОСОБА_3 перед позивачем Концерну «Міські теплові мережі» за надані послуги за період з 02.04.2017 до 30.06.2021 складає 37 507,11 гривень.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позову, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за надані послуги за період з 02.04.2017 до 30.06.2021 яка складає 37 507,11 гривень.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (підігріву питної води) за період 02.04.2017 до 30.06.2021 в сумі 37 507 (тридцять сім тисяч п`ятсот сім) гривень 25 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір у сумі 2 227 (дві тисячі двісті двадцять сім) гривень 24 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 29 квітня 2024 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков