Справа № 529/109/24
Провадження № 2/529/142/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді - Кириченко О.С., розглянувши в приміщенні суду в селищі Диканька Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними заявами про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 та стягнення аліментів з останнього на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що 08 лютого 2017 року між сторонами у справі зареєстровано шлюб, від якого мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, ведення спільного господарства, відсутністю взаєморозуміння з відповідачем, шлюбні відносини фактично припинено, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. При цьому, відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню їхньої спільної малолітньої дитини, яка проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 07.02.2024 обидві цивільні справи об`єднано в одне провадження і об`єднану справу призначено до спільного розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач ОСОБА_2 надав суду письмову заяву про визнання позовних вимог позивача та відсутності заперечень проти розгляду справи саме в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відповідач також просив звільнити його від сплати судового збору мотивуючи тим, що він є учасником бойових дій.

Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали об`єднаної справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі 08 лютого 2017 року зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 100, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 /а.с. 4/.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявним у матеріалах справи копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 /а.с. 11/.

Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач та відповідач наміру і бажання не мають, що підтверджується доводами позовної заяви. Спільне господарство сторони не ведуть.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхніх неповнолітніх дітей, які повинні виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Вирішення судом питання про прізвище, яке бажає мати той з подружжя, який змінював його під час державної реєстрації шлюбу, залежить від зазначення відповідних вимог у поданих до суду заяві або позові.

Враховуючи, що позивач скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу шляхом вказання у своїх позовних вимогах, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачу ОСОБА_4 .

Також, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , що проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має.

Відповідачем повністю визнано позовну вимогу в частині стягнення аліментів саме в 1/4 частині.

Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує у повному обсязі покладеного на нього обов`язку утримувати малолітню дитину сина ОСОБА_3 , хоча зобов`язаний утримувати останнього до його повноліття, на спростування чого відповідачем не було надано суду жодних доказів, враховуючи передбачені ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України обставини стосовно визначення розміру аліментів, беручи до уваги, що відповідачем не було надано суду заперечень проти заявленого позивачем розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позов в цій частині також підлягає задоволенню та вважає за необхідне призначити аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини саме у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Враховуючи те, що позивачем не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі, щодо сплати судового збору за вимогу про розірвання шлюбу та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у вигляді судового збору у справі не було предметом судового розгляду.

Щодо заявленого клопотання відповідачем про звільнення від сплати судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

На підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій ним було додано відповідне посвідчення серії НОМЕР_3 .

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №240/934/20.

Оскільки позов підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь держави відповідного до вищевказаного та положень ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення судовий збір за вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, тому як сама позивач відповідно до п. 3 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з цим позовом.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь сум судових витрат у вигляд витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для наданим правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: ордер на надання правничої допомоги та дві квитанції від 25.01.2024 на загальну суму 4000 грн., є підставою для відшкодування позивачу відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (співмірності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що об`єднану цивільну справу за обома позовними заявами розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільні справи по позовних заявах було об`єднано в одне провадження, а адвокатом було надано послуги відповідно до квитанції тільки за складання позовних заяв без детального розрахунку - суд приходить до висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 4000 грн. до 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрований 08 лютого 2017 року у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 100.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого по АДРЕСА_1 , не працюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої по АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнення аліментів розпочати з 05 лютого 2024 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (однієї тисячі двісті одинадцяти) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (трьох тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий О.С. Кириченко