Провадження № 2/522/1419/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 45 120,11 гривень, та здійснити розподіл судових витрат.

У позовній заяві позивач вказує на те, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

09 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС, у якому заявник просить долучити до матеріалів справи докази сплати новим кредитором первісному кредитору ціни продажу за договором про відступлення права вимоги №29072021/1 від 29.07.2021 року.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано 15-ти денний термін з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

21 грудня 2023 року від представника відповідача - адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 22 грудня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Мазурик Зоряни Ярославівни - відмовлено.

Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

23 січня 2020 року між АТ РВС БАНК та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором приєднання до Публічної пропозиції РВС БАНК на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, та у якому ОСОБА_1 просив йому надати споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок суми у розмірі 25 252,53 гривні, строк дії - 12 місяців, процентна ставка - 18% річних, щомісячна комісія - 5% від суми кредиту, разова комісія при видачі кредиту - 1% від суми (а.с.15).

У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. ВС підкреслив, що пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно постанови КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, банківська виписка з особового рахунку клієнта банку може слугувати документом, який підтверджує проведення банком касових операцій, за умови зазначення в ній інформації про проведення банком таких операцій, сум і дат операцій та заповнення обов`язкових реквізитів.

Факт перерахунку ТОВ ФК ПАРІС на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 25 252,53 гривень в якості виконання кредитного договору підтверджується меморіальним орденом №5862 від 23.01.2020 року на суму 25 000,00 гривень, та меморіальним ордером №5863 від 23.02.2020 року на суму 252,53 гривні (а.с.26).

29 липня 2021 року між АТ РВС БАНК та ТОВ ФК ПАРІС було укладено договір про відступлення права вимоги №29072021/1 (а.с.18).

На підставі договору про відступлення права вимоги №29072021/1 від 29.07.2021 року, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором було передано новому кредитору - ТОВ ФК ПАРІС, що підтверджується реєстром договорів права вимоги, за якими відступається та боржників за такими договорами, сума заборгованості 41 745,99 гривень, що складається з: тіло кредиту - 21 352,88 гривень; проценти - 5 241,55 гривень; комісія - 15 151,56 гривень (а.с.22).

ТОВ ФК ПАРІС зобов`язання за договором про відступлення права вимоги №29072021/1 від 29.07.2021 року виконав, сплативши на користь АТ РВС БАНК грошову суму у розмірі 559 769,37 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №3398 від 30.08.2021 року та грошову суму у розмірі 350 000,00 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією №3212 від 29.07.2021 року.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ч.2 ст.1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Судом встановлено, що відповідач своєчасно не повернув банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору, наданих позивачем, вбачається, що розмір заборгованості становить:

- заборгованість за тілом кредиту - 21 352,88 гривень;

- заборгованість за процентами - 5 242,55 гривень;

- заборгованість за комісією - 15 151,56 гривень;

- інфляційні витрати - 2 653,57 гривень;

- три відсотки річних - 720,66 гривень.

Суд не погоджується із розрахунком заборгованості з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 3 899,65 гривень в якості погашення тіла кредиту, а тому, заборгованість за тілом кредиту становить 21 352,88 гривень.

Щодо процентів та комісії, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16, наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

З зазначеного вбачається, що плата за користування кредитними коштами, в тому числі щомісячна комісія за супроводження може нараховуватися тільки у межах строку дії кредитного договору.

Оскільки, договір був укладений 23 січня 2020 року, його термін складає 12 місяців, то кінцевою датою нарахування відсотків та щомісячної комісії є 23 січня 2021 року.

Процентна ставка - фіксована, та складає 18% від суми кредиту, тобто, від 25 252,53 гривні.

Заборгованість за відсотками - 4 565,45 гривень (25 252,53*0,18).

Заборгованість за щомісячною комісією - 12 626,25 гривень (25 252,52*0,05=1 262,62*12=15 151,51). З матеріалів справи вбачається, що 2 525,26 гривень в якості щомісячної комісія за обслуговування кредиту, а тому, від 15 151,51 необхідно відняти сплачену грошову суму, а тому, розмір щомісячної комісії, що підлягає сплаті становить 12 626,25 гривень.

У розрахунку заборгованості щомісячної комісії позивач включає червень та липень 2021 року, тобто, період, що знаходиться поза межами строку дії договору, а тому, на думку суду, зазначений період не може бути включений до розрахунку заборгованості комісії за обслуговування кредиту.

Тому, загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 38 544,58 гривень.

Щодо розрахунку трьох відсотків річних та інфляційних витрат.

Період нарахування - 29.07.2021 - 23.02.2022 року.

Кількість днів - 210 днів.

Сума заборгованості - 38 544,58 гривень.

Три вісотки річних - 665,29 гривень.

Інфляційні витрат - 2 450,07 гривень.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить здійснити розподіл судових витрат.

Згідно платіжної інструкції №5747 від 17.10.2023 року, позивач сплатив 2 684,00 гривень в якості судового збору (а.с.48).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача та яка була б пропорційна розміру задоволених позовних вимог становить 2 478,13 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, ЄДРПОУ - 38962392, заборгованість за кредитним договором у розмірі 38 544 (тридцять вісім тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 58 (п`ятдесят вісім) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, ЄДРПОУ - 38962392, три відсотки річних у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 29 (двадцять дев`ять) копійок та інфляційні витрати у розмірі 2 450 (дві тисячі чотириста п`ятдесят) гривень 07 (сім) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ПАРІС, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77А, ЄДРПОУ - 38962392, суму сплаченого судового збору, пропорційну задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 478(дві тисячі чотириста сімдесят вісім) гривень 13 (тринадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 07 березня 2024 року.

Суддя Косіцина В.В.

07.03.2024