Провадження №2/331/162/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю секретаря Постарнак М.М.,

учасники справи :

представники : позивача адвокат Мартиненко К.І.,

відповідачки - адвокат Шоніна О.В.,

розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору купівлі- продажу недійсним, скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за результатами розгляду якого просить :

?визнати Договір купівлі-продажу від 02.08.2017 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим A.B. та зареєстрований в реєстрі за № 693, недійсним;

? скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, здійснену за Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36439331 від 02.08.2017, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим Андрієм Валентиновичем, та одночасно провести державну реєстрацію права власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, в рівних частках, по 1/8 частки кожному правонаступнику та спадкоємцю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , а саме: провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 04.11.2016 р. ОСОБА_1 (далі - Позивач) надав ОСОБА_6 позику у розмірі ЗО 000,00 доларів США строком до 01.03.2017 р. шляхом передачі йому цієї суми готівковими коштами.

В строк - до 01.03.2017 p. ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 30 000,00 доларів США не повернув , в зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду.

08.07.2020 р. рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі № 331/5507/19, яке 07.02.2023 року постановою Запорізького апеляційного суду залишено без змін, позов Позивача до ОСОБА_6 задоволено, стягнуто з ОСОБА_6 на користь Позивача заборгованість згідно Розписки у розмірі ЗО 000,00 доларів США, а також стягнуто з ОСОБА_6 на користь Позивача судовий збір у розмірі 7 041,00 грн. (далі - Рішення).

24.02.2023 р. судом першої інстанції видано виконавчий лист.

14.03.2023 р. за виконавчим листом відкрито виконавче провадження.

По теперішній час рішення суду не виконано , оскільки в ході здійснення виконавчих дій нерухомого майна та транспортних засобів, які б були зареєстровані за ОСОБА_6 , не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 боржник ОСОБА_6 помер.

У зв`язку зі смертю ОСОБА_6 ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.01.2023 р. ( далі Ухвала-1) у справі № 331/5507/19 (провадження № 22-ц/807/2/23) на стадії апеляційного розгляду до участі у справі залучено ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_4 (далі - Відповідач-2) та ОСОБА_5 (далі - Відповідач-3), як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідача ОСОБА_6 . Суд апеляційної інстанції дійшов до висновку та встановив, що Відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Відповідач-3 є дітьми померлого ОСОБА_6 , які в силу приписів ст.ст. 1268, 1270, 1273 ЦК України є спадкоємцями ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом, які не відмовились від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, як слідство наведеного - Відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_3 , та Відповідач-3 є спадкоємцями та правонаступниками ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Про правочин - Договір купівлі-продажу, який визнається недійсним в даному позові, зазначено таке.

02.08.2017 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (далі - Відповідач-1) був укладений Договір купівлі-продажу від 02.08.2017 р., реєстраційний № 693, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим A.B. (далі - Договір), згідно якого ОСОБА_6 продав, а Відповідач-1 купив 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м. (далі - Квартира).

Відповідач-1 є колишньою дружиною ОСОБА_6 і місцем реєстрації і ОСОБА_6 і Відповідача-1 була вказана Квартира.

З наведеного вбачається те, що ОСОБА_6 вже після виникнення у нього зобов`язання перед Позивачем повернути Позивачу позику у розмірі 30 000,00 доларів США (строк повернення позики за Розпискою - 01.03.2017 р.). фактично з метою недопущення погашення цього боргу за рахунок належного йому на праві власності майна, зокрема 1/4 частки Квартири, продав Відповідачу-1 1/4 частку Квартири (02.08.2017 р.), чим порушив права Позивача, як кредитора на повернення суми позики у розмірі 30 000,00 доларів США за рахунок 1/4 частки Квартири, у зв`язку з чим Позивач вважає, що Договір підлягає визнанню недійсним.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на статті 215,216, 234 ЦК України.

У серпні 2023 року від адвоката Бєлки А.В., який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позов ( а.с.189-193), з якого вбачається, що вказаний відповідач проти позову заперечує з таких підстав.

Судовими рішеннями у справі № 331/5317/21 було встановлено, що ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_6 не проживали однією сім`єю з 24.12.1996 року. ОСОБА_2 не була обізнана про наявність чи відсутність у колишнього чоловіка зобов`язань майнового характеру перед іншими особами, заборон на вчинення правочину не було.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_6 мав на меті уникнути повернення боргу не підтверджено жодним доказом.

У жовтні 2023 року від позивача в особі представника адвоката Мартиненка К. до суду надійшла відповідь на відзив ( а.с.216-218), яка містить контраргументи проти доводів відповідача, що містяться у відзиві на позов.

Представник позивача наголошує, що спірний договір є фраудаторним, вчиненим з метою приховування майна від виконання у майбутньому рішення суду про стягнення з ОСОБА_6 на користь позивача грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США ; - договір укладено вже після виникнення у ОСОБА_6 зобов`язання перед позивачем по поверненню позики, що свідчить про те, що договір є фіктивним, укладений з метою не повернення позики та недопущення звернення стягнення на відчужене ОСОБА_6 за договором власне майно, в рахунок оплати заборгованості за розпискою.

У жовтні 2023 року від адвоката Бєлки А.В., який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 , до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ( а.с.221-223), з яких вбачається, що відповідач проживає у квартирі, обслуговує її, сплачує всі необхідні платежі, що у свою чергу вказує на відсутність ознак фіктивності правочину.

Заяви, клопотання учасників справи.

22.08.2023 року від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Бєлки А.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи ( а.с. 89-91).

Процесуальні дії суду.

Ухвалою суду від 25 липня 2023 року у цій справі відкрито провадження ; прийнято рішення про розгляд справи в порядку загального позовного провадження ; справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ( а.с.79-80).

Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року строк підготовчого провадження у цій справі продовжено ( а.с. 202).

Ухвалою суду від 25 жовтня 2023 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті ( а.с.228-229).

В суді представник позивача вимоги свого довірителя підтримав ; просить позов задовольнити з підстав, викладених у позові та заявах по суті справи.

Адвокат Шоніна О.В., яка представляє інтереси відповідачки ОСОБА_2 в суді проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов та інших заявах по суті справи ; просить у задоволенні позову відмовити.

Законний представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв, клопотань, заяв по суті справи , у тому числі відзиву на позов, від них до суду не надходило.

Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до такого.

Фактичні обставини, встановлені Судом ; зміст спірних правовідносин; оцінка Суду.

В суді встановлено, що 4 листопада 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_6 позику у розмірі 30 000,00 доларів США строком до 1 березня 2017 року. Факт надання позики оформлено відповідною розпискою від 4 листопада 2016 року. Оскільки ОСОБА_6 від зобов`язання повернути позику до 1 березня 2017 року ухилявся, грошові кошти не повертав, ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.

2 серпня 2017 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі- продажу № 693, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. ( далі Договір), відповідно до якого ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_2 купила частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,83 кв.м., житловою площею 29.9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 101 ( а.с.57-58,т.1).

За умовами зазначеного договору продаж здійснено за 74 311,25 грн. ( пункт 3 Договору).

Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було розірвано 24 грудня 1996 року ( а.с.59,т.1)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 8 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 7 лютого 2023 року у справі № 331/5507/19, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 заборгованість згідно розписки від 4 листопада 2016 року у розмірі 30 000,00 доларів США, а також судовий збір у розмірі 7 041,00 грн. ( а.с. 13-16, 17-22,т.1).

З постанови Запорізького апеляційного суду від 7 лютого 2023 року вбачається таке.

ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідач по справі ОСОБА_6 помер.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 січня 2023 року залучено на стадії апеляційного розгляду справи ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в особі законного представника ОСОБА_4 , як правонаступників померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 відповідача ОСОБА_6

24 лютого 2023 року у вказаній справі судом першої інстанції було видано виконавчий лист № 331/5507/19( а.с.25-26,т.1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. ( Далі приватний виконавець Безмагаричних М.А.) від 14 березня 2023 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 331/5507/19 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя24.02.2023 року ( а.с.27-28,т.1).

Листом № 5580 від 4 липня 2023 року приватний виконавець Безмагаричних М.А. повідомив стягувача ОСОБА_1 про те, що в ході розшуку майна, яке б належало на праві власності боржнику ОСОБА_6 , зареєстрованого за ним будь-якого нерухомого майна та транспортних засобів, не встановлено. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясовано, що ОСОБА_6 був власником квартири за адресою : АДРЕСА_2 , яку 02.08.2017 року відчужив на користь ОСОБА_2 ( а.с.29,т.1).

В суді встановлено, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 вже звертався з позовом до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , про визнання Договору купівлі-продажу від 02.08.2017 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тавтєлєвим A.B. та зареєстрований в реєстрі за № 693, недійсним ( справа № 331/5317/21 ; провадження № 2/331/243/2022) ( а.с.38-43,т.1).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року ( Далі постанова) рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2022 року та постанову Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя від 20 вересня 2022 року змінено, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В решті вказані судові рішення залишені без змін ( а.с.44-56,т.1).

У постанові Верховний Суд погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що підставами для відмови у позові є неналежний суб`єктний склад учасників справи. Верховний Суд зауважив, що суди зробили передчасні висновки щодо мотивів такої відмови в частині вирішення спору по суті. Разом з тим, наведені обставини не перешкоджають заявнику звернутись із новим позовом, визначившись із належним суб`єктним складом відповідачів.

Отже, позивач, визначившись із належним суб`єктним складом відповідачів, звернувся до суду з новим позовом, який є предметом цього судового розгляду.

Позивач просить визнати спірний договір недійсним з підстав його фіктивності, фраудаторності, тобто , з підстав того, що Договір вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином на шкоду кредиторові з метою уникнення сплати позики позивачу за розпискою.

Як на правові підстави заявлених вимог посилається на статті 215,216,234 ЦПК України.

У статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до, або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Під час розгляду цієї справи суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц ( провадження № 14-260цс19) про те, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства ( пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою же бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад , підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

В суді встановлено, що 04 листопада 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_6 позику у розмірі 30 000,00 доларів США строком до 01 березня 2017 року.

У строк, зазначений у розписці, ОСОБА_6 зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим ОСОБА_1 у грудні 2019 року звернувся до суду позовом про стягнення боргу за договором позики.

Згідно договору купівлі- продажу ( далі Договор) від 02 серпня 2017 року ОСОБА_6 ( Продавець) продав, а ОСОБА_2 ( Покупець) купила частку квартири АДРЕСА_1 ( пункт 1 Договору) . Продаж було здійснено за 74 311,25 грн. ( пункт 3 Договору).

Зазначена частка квартири належала ОСОБА_6 на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 14 грудня 2006 року.

Покупцем у цій угоді виступала колишня дружина Продавця, шлюб між якими було розірвано 24 грудня 1996 року ( а.с. 59, т.1).

Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно- правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

До таких обставин, зокрема, відноситься :

?момент укладення договору ( відчуження майна за наявності значної негашеної заборгованості ; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості). При цьому, під час розгляду справи такої категорії , головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість ухилявся таким чином від її сплати;

?контрагент, з яким боржник вчиняє оспорюваний договір, мається на увазі, що майно відчужене на користь пов`язаної особи ( родичу або на користь власної юридичної особи) ;

?ціна ( ринкова/неринкова);

?наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника;

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

В даному конкретному випадку, аналізуючи обставини спірної угоди, суд приходить до такого.

Спірний договір укладено 2 серпня 2017 року, тобто, вже після виникнення у ОСОБА_6 зобов`язання перед позивачем по поверненню позики за розпискою 01 березня 2017 року.

Вочевидь, що боржник знав та розумів під час укладення угоди купівлі- продажу, що має заборгованість. Проте, в суді не доведено, що метою відчуження 1/4 частки квартири було ухилення Продавця від сплати заборгованості за договором позики.

Позивач вказує на те, що зазначена обставина свідчить про те, що в дійсності договір є фіктивним, оскільки воля сторін Договору не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином.

Ознаками фіктивного правочину, визначеними законодавцем,є :

?введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників;

?учинення правочину особою, що не має права це робити (через фіктивне підприємство, неіснуючу організацію, підставну особу тощо);

?свідомий намір невиконання зобов`язань договору;

?приховування справжніх намірів учасників правочину.

Ознака вчинення фіктивного правочину лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Разом з цим чинний закон не передбачає обмежень звертатися до суду з позовами про визнання правочинів фіктивними для інших заінтересованих осіб. Оскільки сторони не вчиняли жодних дій для здійснення фіктивного правочину, суди приймали рішення про визнання такого правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

В суді не доведено, що спірний Договір було використано відповідачкою ОСОБА_8 за змовою із ОСОБА_6 , на шкоду позивача, як кредитора, з метою не повернення позики за розпискою та недопущення звернення стягнення на відчужене ОСОБА_6 майно.

Судом приймається до уваги та обставина, що спірний договір купівлі- продажу частки квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6 було укладено з колишньою дружиною ОСОБА_8 , шлюб з якою було розірвано 24 грудня 1996 року.

При цьому, слід зазначити, що вказана квартира на праві приватної спільної сумісної власності , згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 14 грудня 2006 року, належала : подружжю ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , та їхнім дочкам ОСОБА_9 , ОСОБА_7 .

Логічним є факт викупу ОСОБА_8 у колишнього чоловіка ОСОБА_6 його частки квартири, в якій відповідачці належить на праві власності її частка квартири, в якій вона проживає, оплачує комунальні платежі. При цьому, у ОСОБА_6 станом на день продажу частки квартири була вже інша сім`я із ОСОБА_4 , в якій ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син ОСОБА_3 .

З огляду на встановлені обставини, не можна стверджувати, що відчуження майна відбулося на користь особи, яка є пов`язаною із боржником ( його родичем, тощо).

Надалі, як зазначено у пункті 3 спірного Договору купівлі- продажу продаж частки квартири було здійснено за 74 311,25 грн. ( а.с.57,т.1).

Згідно квитанції № 10533333 від 02.08.2017 року покупцем ОСОБА_8 на власний рахунок продавця ОСОБА_6 були внесені грошові кошти у розмірі 74 311,25 грн. за договором купівлі- продажу нерухомого майна за адресою : АДРЕСА_3 ( частки квартири) ( а.с.195,т.1), що підтверджує факт дійсної оплатності угоди.

За описом об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_4 має загальну площу ( кв.м) : 51.83, житлова площа ( кв.м.) : 29.9. Ціна частки вказаної квартири 74 311,25 грн., як на думку суду , близька до ринкової вартості, а тому твердження позивача про те, що оплатний спірний договір було укладено за заниженою вартістю та незрозумілою оплатою, судом до уваги не приймається.

Слід зазначити, що на підтвердження тверджень про занижену вартість проданої частки квартири позивачем не надано суду жодного доказу.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обстав ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність ( пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Цивільно- правовий договір ( в тому числі й договір купівлі- продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.

В суді встановлено, що ОСОБА_6 під час відчуження належної йому частки в квартирі діяв недобросовісно відносно свого кредитора, проте за результати досліджених в суді доказів, сукупність ознак, яка в цілому вказує на фраудаторність угоди, її фіктивність, на те, що відчуження частки майна відбулося з єдиною метою - уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника, не знайшла свого потвердження.

На підставі встановлених в суді обставин, у сукупності з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, як основної щодо визнання угоди недійсною, так і похідної від неї - щодо скасування державної реєстрації права власності.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса : АДРЕСА_5 , РНОКПП : НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( адреса : АДРЕСА_3 , РНОКПП : НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (адреса : АДРЕСА_6 , РНОКПП : НОМЕР_4 ) в особі законного представника ОСОБА_4 ( адреса : АДРЕСА_6 , РНОКПП : НОМЕР_5 ) , ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП : НОМЕР_6 ) про визнання договору купівлі- продажу недійсним, скасування державної реєстрації, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 7 березня 2024 року .

Суддя: Н.Г.Скользнєва