головуючий у суді І інстанції Хоменко В.С.
провадження № 22-ц/824/4410/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , поданими представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року та на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2017 року по 31 березня 2023 року у розмірі 7 506 407 грн. 81 коп.; стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року у розмірі 357 947 грн. 82 коп.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову в якій просила:

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, іншим суб`єктам державної реєстрації в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», які мають відповідну повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін, здійснювати державну реєстрацію змін, здійснювати та (або) проводити реєстраційні дії та вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідні записи, що стосуються припинення (в тому числі ліквідації) юридичної особи - ПАТ «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» до розгляду справи по суті (набрання законної сили рішення по вказаній справі);

- накласти арешт на грошові кошти ПАТ «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів», які знаходяться на банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» в межах ціни позову, а саме 7 864 355,63 грн., до розгляду справи по суті (набрання законної сили рішення по вказаній справі).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення ускладнить ефективний захист та поновлення порушених прав позивача. Існують ризики, які свідчать про неможливість виконання рішення суду за умови невжиття заходів забезпечення позову, зокрема відповідач перебуває в процесі припинення шляхом його ліквідації, ліквідаційною комісією наданий строк до 05 липня 2023 року для пред`явлення кредиторських вимог, небажання відповідача виплачувати позивачу заборгованість по заробітній платі. Крім того, загальна сума заборгованості заробітної плати позивача становить майже 1200 мінімальних заробітних плат або 3000 прожиткових мінімумів доходів громадян станом на 17 липня 2023 року. Накладення арешту на банківський рахунок відповідача відповідає критерію співмірності позовним вимогам, враховуючи перебування відповідача в стані припинення та настання строку для пред`явлення кредиторських вимог до нього.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до суду з заявою про забезпечення позову з ідентичними вимогами, що були заявлені у попередній заяві про забезпечення позову.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, якими заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує про те, що твердження суду першої інстанції, що представник позивача не підтвердив належними та допустимими доказами відомості про наявність у відповідача банківського рахунку в АТ «Ощадбанк» є помилковим, оскільки в долученій до матеріалів справи позивачем копії повідомлення про вивільнення містяться банківські реквізити відповідача, за особистим підписом Голови ліквідаційної комісії Притупа Ю.М. Також, судом зазначено, що заявником не доведено наявність ризиків, а також, що арешт коштів відповідача є неспівмірним до предмету позову, при цьому судом вказано, що предметом позову є трудові правовідносини. Позивач вказує, що наявність реальних ризиків можливого невиконання рішення суду нею наведено та підтверджено. При цьому, судом першої інстанції взагалі не наведено підстав відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, якими заяву про забезпечення позову задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач вказує про те, що після ухвалення попереднього судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову виникли нові обставини, а тому позивач була вимушена повторно звертатись до суду із заявою про забезпечення позову. Позивач також зазначає, що наявність реальних ризиків можливого невиконання рішення суду нею наведено та підтверджено. При цьому, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У відзивах на апеляційні скарги відповідач вказує про те, що доводи, наведені в апеляційних скаргах є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу і не можуть слугувати підставою для скасування ухвал суду. Всі доводи апелянта зводяться до незгоди з ухвалою про відмову у вжитті заходів забезпечення позову, переоцінки встановлених судом обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі апеляційного перегляду та не є підставою для апеляційного оскарження. Вказує, що саме по собі перебування товариства в стані ліквідації не є перешкодою для задоволення майнових вимог позивача (в разі, якщо такі будуть підтверджені судом). Крім того, стверджуючи про необхідність арешту грошових коштів, Позивач не наводить будь-яких релевантних доказів (обґрунтованих побоювань), що грошові кошти можуть зникнути або зменшитись у розмірі, що в свою чергу, нібито унеможливить в подальшому виконання рішення суду. Отже, як з заяви про забезпечення позову, так і з матеріалів апеляційної скарги не вбачається доведення позивачем існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову позивача: жодного документального підтвердження та інформації стосовно того, що відповідачем здійснюються чи здійснювались дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову - до суду позивачем не подано. Більше того, з матеріалів справи навпаки вбачається, що відповідачем проведено повний розрахунок з позивачем при його звільненні (оформлено розрахунковий лист тощо, хоча позивач і не погоджується зі сумою розрахованих йому при звільненні коштів).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову від 21 липня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача висловлює лише припущення щодо можливості вчинення певних дій відповідачем, не посилаючись на докази, які б підтвердили існування таких обставин, та не долучаючи ці докази до заяви про забезпечення позову. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Спір стосується лише стягнення заробітної плати на користь позивача, а тому заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відповідача є неспівмірними із позовними вимогами.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову від 21 серпня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що не було встановлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або, що захист її прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення, чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль. Також, не доведені обставини та конкретні причини, з посиланням на докази, які підтверджують намір відчуження коштів, які перебувають на рахунку відповідача, та не доведена загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відповідача є неспівмірною із заявленими позовними вимогами.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» роз`яснено судам, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовних вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2017 року по 31 березня 2023 року у розмірі 7 506 407 грн. 81 коп.; стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 квітня 2023 року по 30 червня 2023 року у розмірі 357 947 грн. 82 коп.

Звертаючись до суду з заявами про забезпечення позову, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, у відповідності до яких суд міг би прийти до висновку, що між сторонами дійсно виник спір про який зазначено в позові та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Так, ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами.

За приписами ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з вимогами ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Звертаючись до суду з заявами про забезпечення позову, позивач надала суду фотокопії розрахункового листа за березень 2023 року, протоколу № 1 засідання правління від 09 січня 2023 року, копії платіжок про сплату податків, об`єднану звітність за 2023 рік та інші (а.с. 14, 63).

Всупереч вимогам ст. 95 ЦПК України, надані позивачем фотокопії не завірені у встановленому зазначеною нормою закону порядку, а, відтак, не можуть бути прийняті судом до уваги в якості доказів, у відповідності до яких суд міг би прийти до висновку, що між сторонами дійсно виник спір про який зазначено в позові (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року).

Викладення в позовній заяві обставин справи на яких наполягає позивач, за відсутності в належний спосіб поданих та оформлених доказів, якими позивач доводить наявність певних фактів та необхідність забезпечення позову не дає суду підстав вважати доведеними обставини, що свідчать про можливість та необхідність вжиття заходів забезпечення позову на яких наполягає позивач.

Заборона державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приймати рішення про державну реєстрацію змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що стосуються припинення (в тому числі ліквідації) юридичної особи - ПАТ «Агентство по рефінансуванню житлових кредитів» до розгляду справи по суті (набрання законної сили рішення по вказаній справі) не є співмірним заходом з позовними вимогами, оскільки позивач в межах вказаної справи рішення уповноважених органів управління товариством про його ліквідацію не оскаржує.

Отже, по суті суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з поданих заяв та доданих до них фотокопій документів не вбачається підстав до забезпечення позову, а, відтак, обґрунтовано відмовив в задоволенні заяв.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на наявних у справі доказах та доводами апеляційної скарги не спростовуються, що у відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України є підставою до залишення апеляційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , подані представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 липня 2023 року та ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.