КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/294/22 Головуючий у суді першої інстанції - Лужецька О.Р.
Номер провадження № 22-ц/824/6102/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі КП «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 18 408,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 52 069,88 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 15 961,42 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 018,68 грн та витрати зі сплати судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Позивач стверджував, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, підприємством, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

Позивач стверджував, що квартира АДРЕСА_1 , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався), але своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2021 року складає 70 478,16 грн та складається з заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 18 408,28 грн, заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 52 069,88 грн.

Крім того, позивач посилався на те, що на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 980,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість, тому просив вирішити вказаний спір у судовому порядку задовольнивши поданий позов.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2022 року позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 18 408,28 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті з 01 травня 2018 року у розмірі 52 069,88 грн, заборгованість за послуги з централізованого опалення спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 15 961,42 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води спожиті до 01 травня 2018 року у розмірі 18 018,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що посилання суду на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг за вказаною адресою зроблено за відсутності в матеріалах справи договорів про надання житлово-комунальних послуг, а встановлена судом заборгованість не містять кінцевого строку періоду нарахування боргу.

Апелянт наголошує, що таблиці з невідомими значеннями боргу не є розрахунком боргу, хоча і містять, зокрема, допис «оборот за період з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2021 року». Періоду нарахування боргу не міститься в позовній заяві, що робить невизначеним предмет позову.

Крім того, вважає, що жоден з наданих позивачем документів не містить ані нормативної підстави застосування відповідного тарифу за комунальну послугу, ані математичного розрахунку заборгованості, що робить додані до позову додатки такими, що не містять ніяких розрахунків, які можна перевірити, а відтак, суму позову неможна вважати обґрунтованою.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки позов скеровано до суду в січні 2022 року, а початковою датою нарахування заборгованості позивачем вказано травень 2018 року.

Вказує, що відповідач була позбавлена можливості заявити про пропуск строків позовної давності, оскільки судом взагалі не було повідомлено її про відкриття провадження у справі та не було надано копію позовної заяви.

Додатково звертає увагу на те, що через військову агресію російської федерації відповідач була вимушена покинути територію України, про що є відповідні позначки про перетин державного кордону 12 березня 2022 року, тобто за місяць до ухвалення оскаржуваного рішення.

Враховуючи вказане, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі заяви про застосування строків позовної давності.

13 грудня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» - Білик І.О., у якому позивач вказує, що застосування строків позовної давності можливе лише до правомірної вимоги, при наявності порушеного права чи інтересу позивача, натомість строки позовної давності продовжились на строк дії карантину, а тому обраховувався з березня 2017 року та не був пропущений стосовно заборгованості, що виникла з березня 2017 року по серпень 2021 року.

Вказує, що на підтвердження розміру заборгованості позивачем було надано до позовної заяви договір цесії, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» № 602-18 та додаток №1 до договору, що є чинними.

Крім того, на момент виникнення спірних правовідносин щодо надання комунальних послуг, а саме з 01 травня 2018 року, на них поширювалась дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, відповідно до якого житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору приєднання. Вказано, що 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року, було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем та про приєднання до договору відповідачем.

Позивач наголошує, що відповідач щомісячно отримувала платіжні документи та з приводу неправомірного нарахування заборгованості та перерахунку в спірний період не зверталась, як і не заперечує факт отримання нею послуг з опалення та гарячого водопостачання.

Враховуючи викладене, представник позивача просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

При апеляційному розгляді справи представник позивача ОСОБА_3 заперечила щодо доводів та вимог апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Інші учасники по справі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність осіб, належних чином повідомлених про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору ( а.с.52, т.1).

Відповідно до Додатку №1 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 15 961,42 грн за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8, т.1).

Відповідно до Додатку №2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги гарячого водопостачання у сумі 18 018,68 грн за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9, т.1).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 за період з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2021 року заборгованість за надання послуг з централізованого опалення складає 18 408,28 грн, за послуги з постачання гарячої води у сумі 52 069,88 грн, а всього 70 478,16 грн (а.с.6, т.1).

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_2 за період з 01 листопада 2018 року по 31 серпня 2021 року заборгованість за надання послуг з централізованого опалення складає 15 961,42 грн, за послуги з постачання гарячої води у сумі 18 018,68 грн, а всього 33 980,10 грн (а.с.7, т.1).

В газеті «Хрещатик» №111 (4511) від 06 серпня 2014 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню ПАТ «Київенерго» (а.с.53, т.1).

В газеті «Хрещатик» №34 (5085) від 28 березня 2018 року було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (а.с.54, т.1).

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) №602-18 КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення до 01 травня 2018 року у розмірі 33 980,10 грн.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» суд першої інстанції мотивував своє рішення доведеністю позивачем вказаних позовних вимог та відповідністю цих вимог нормам матеріального та процесуального законодавства. Суд вказав, що будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань щодо сплати за надані житлово-комунальні послуги. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню повністю.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.65), що свідчить про те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, тобто користувачем послуг, які надаються позивачем у справі.

Відповідно до наданих КП «Київтеплоенерго» розрахунків відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по оплаті наданих їй послуг, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.Разом з тим, ОСОБА_1 не надала суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та доказів на підтвердження виконання нею зобов`язань по оплаті наданих послуг в повному обсязі.

Крім того, відповідно до положень п.54 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії, передбачено, що у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги.

Разом з тим, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів того, що позивач по справі не надавав або надавав неналежної якості послуги з централізованого опалення чи постачання гарячої води.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води та з централізованого опалення, нарахованої з 01 травня 2018 року по 01 вересня 2021 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо законності рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані та спожиті послуги до 01 травня 2018 року, то колегія суддів виходить із наступного.

Так, на підтвердження вказаних вимог позивачем було надано Договір № 602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладений між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за яким ПАТ «Київенерго», Додаток №1 до Договору цесії та Додаток №2 №1 до Договору цесії ( а.с.52, 8-9 т.1).

Разом з тим, позивачем не було надано до суду першої інстанції розрахунок заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, спожиті відповідачем в період до 01 травня 2018 року, що позбавляє апеляційний суд можливості перевірити розмір вказаної заборгованості, період нарахування, суми внесених відповідачем коштів на погашення заборгованості.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Не вказавши період, за який позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла до 01 травня 2018 року , та не надаючи розрахунку такої заборгованості по щомісячним платежам, позивач тим самим не довів розмір заборгованості, яка дійсно виникла перед попереднім надавачем послуг, та яка знаходиться у межах позовної давності.

Обов`язок же доведення цих обставин лежить на позивачеві.

Відповідач через відсутність будь - якого розрахунку заборгованості до 01 травня 2018 року був позбавлений можливості перевірити такий розрахунок та висунути свої заперечення щодо нього чи надати свій контррозрахунок.

Суд також позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості та визначити суму боргу, яка знаходиться у межах позовної давності.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про недоведеність вказаних позовних вимог про стягнення заборгованості за надані послуги в період до 01 травня 2018 року.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування строку позовної давності, то апеляційний сул керується наступним.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості КП «Київтеплоенерго» подало 11 січня 2022 року.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом Sars-CoV-2» на всій території України було встановлено карантин з 12 березня 2020 року.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, з урахуванням вказаних норм в рамках позовної давності позивач КП «Київтеплоенерго» має право на стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення та послуг з постачання гарячої води, обов`язок сплати якої настав з 12 березня 2017 року.

Апеляційний суд також враховує, що згідно наданого розрахунку заборгованості, відповідачка по справі частково сплачувала кошти за надані послуги, а саме за послуги з опалення: в січні 2019 року у розмірі 1168,63 грн, в січні 2021 року у розмірі 1286,68 грн, в квітні 2021 року у розмірі 1901,58 грн; за послуги з гарячого постачання води : в січні 2019 року у розмірі 80,59 грн, в вересні 2020 року у розмірі 195,78 грн, в жовтні 2020 року у розмірі 195,78 грн, в січня 2021 року у розмірі 195,98 грн, в квітні 2021 року у розмірі 587,34 грн, в серпні 2021 року у розмірі 195,78 грн.

Таким чином, заявлені позовні вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за період з 01 травня 2018 року є законними та обґрунтованими й позивачем не було пропущено строку позовної давності щодо вказаних позовних вимог.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення вимог КП «Київтеплоенерго» про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн, оскільки позивачем не доведено, що такі витрати були вимушеними, а тому не можуть розглядатися як збитки. До позову додано квитанцію про сплату вказаних коштів у вище вказаному розмірі, однак зазначена квитанція не містить ідентифікуючих даних, що саме по отриманню інформації з приводу квартири відповідачки ці витрати були сплачені.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позивач сплатив судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 2270 грн, а подану апеляційну скаргу задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1520,90 грн.

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19 квітня 2022 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за наданні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період 01 травня 2018 року по 01 вересня 2021 року в розмірі 70 478,16 грн.

В задоволення решти частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1520,90 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком випадків визначених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 07 березня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О. Фінагеєв