Справа №639/1737/24
Провадження №2-о/639/76/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова про визнання особи недієздатною та встановлення опіки,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова, відповідно до якої заявник просить суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , недієздатним; встановити на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 квітня 2024 рокузаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова про визнання особи недієздатною та встановлення опіки залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

09 квітня 2024 року від заявника ОСОБА_1 надійшла заява навиконання ухвали суду від 01 квітня 2024 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 квітня 2024 рокузаяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова про визнання особи недієздатною та встановлення опіки залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Однак, недоліки, які були вказані в ухвалі суду від 12 квітня 2024, заявником виконані не в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1, 3 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Зокрема, в своїй заяві ОСОБА_1 , просить призначити її опікуном над своїм сином ОСОБА_2 .

Так, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частини перша - третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

У відповідності до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Отже, призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Однак, до заяви не додано відповідне подання органу опіки та піклування про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 над своїм сином ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним, за наявності якого у відповідності до положень ч.1 с т.60 ЦК України можливе встановлення опіки.

Разом з тим, заявник у заяві просила витребувати з органу опіки та піклування Виконавчого комітету Харківської міської ради подання (висновок) щодо можливості та доцільності призначення опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Частина 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України зазначає, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Так, відповідно до п. 1.3. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї, та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України №34/166/131/88 від 26 травня 1999 року (далі - Правил), органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно п. 1.7. Правил органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації, зокрема, вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Разом з тим, заявником не додано до заяви доказів, що вона зверталась до органу опіки та піклування з заявою щодо можливості та доцільності призначення опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не може самостійно отримати подання (висновок) органу опіки та піклування.

Враховуючи вищевикладене, клопотання заявника про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Отже, заявнику необхідно надати висновок органу опіки та піклування про можливість призначення її опікуном над недієздатною особою.

При цьому суд звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.50) визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення Суду від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" ("Kreuz v. Poland")). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (п. 111 рішення Суду від 20.02.2014 року у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia")).

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова про визнання особи недієздатною та встановлення опіки підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185, 293, 294Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання заявника про витребування доказів-відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Новобаварського району м. Харкова про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.04.2024

Суддя В.В. Труханович