КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8832/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/18493/22

01 травня 2024 року Київський апеляційний судв складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Заведія Владислава Ігоровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Волошина В.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо Іллі Вікторовича про скасування наказу; зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (далі - АТ «МР БАНК») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо Іллі Вікторовича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав, що в період з 02 серпня 2010 року до 07 червня 2022 року він перебував у трудових відносинах із АТ «МР БАНК» (до перейменування АТ «Сбербанк»), що підтверджується записами в трудовій книжці.

На виконання рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 лютого

2022 року № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «Міжнародний резервний банк»». Згідно з вказаним рішенням Фонду, наказом АТ «Міжнародний резервний банк» від 25 лютого 2022 року № 1/л уповноваженою особою на ліквідацію

АТ «Міжнародний резервний банк» призначено Луньо І. В .

Позивач звертав увагу на те, що на момент початку ліквідації

АТ «МР БАНК» він займав посаду начальника департаменту Центру технологічної компетенції банку.

Наказом АТ «МР БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» Луньо І. В. від 15 березня

2022 року № 47/л вирішено скоротити численність працівників банку відповідно до додатку № 1 вказаного наказу.

Попередженням про наступне звільнення з посади позивач повідомлений про неможливість переведення його на іншу посаду на подальше звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та статті 49-2 КЗпП України.

Наказом АТ «МР БАНК» від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», зокрема, позивачу скасовано виплату додаткової заробітної плати та інших заохочувальних виплат.

Наказом АТ «МР БАНК» від 20 травня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

На думку позивача, наказ від 25 березня 2022 року № 80/л винесений відповідачем з порушенням чинного законодавства, оскільки не дотримано Положення про оплату праці працівників АТ «Сбербанк» та не попереджено його про зміну умов праці, зокрема в частині скасування додаткової заробітної плати за 2 місяці, як того вимагає КЗпП України.

Крім того, позивач вважає, що при звільненні йому підлягала виплата компенсації у розмірі 10 заробітних плат відповідно до протоколу Правління АТ «МР БАНК» від 16 лютого 2022 року № 21, проте така проведена не була.

Посилаючись на те, що йому, як працівнику відповідача, в порушення вимог чинного трудового законодавства було безпідставно зменшено розмір заробітної плати, внаслідок чого протиправно зменшено розмір вихідної допомоги при звільненні, позивач просив:

- скасувати наказ АТ «МР БАНК» від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» в частині, яка стосується ОСОБА_1 та зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І. В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу ОСОБА_1 про виплату недоотриманої заробітної плати у вигляді невиплаченої винагороди в розмірі 20% заробітної плати за період з 01 березня 2022 року по 07 червня 2022 року включно, що становить 129 090,91 грн (до вирахування податків):

- за період з 01 березня 2022р. по 31 березня 2022р. - 40 000,00 грн;

- за період з 01 квітня 2022р. по 30 квітня 2022р. - 40 000,00 грн;

- за період з 01 травня 2022р. по 31 травня 2022р. - 40 000,00 грн;

- за період з 01 червня 2022р. по 07 червня 2022р. - 9 090,91 грн;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу ОСОБА_1 про виплату частини невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 40 000,00 грн до вирахування податків, відповідно до наказу АТ «МР БАНК» від 20 травня 2022 року № 329/лк «Про звільнення»;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу ОСОБА_1 про виплату невиплаченої частини грошової компенсації за 27 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за період роботи з 18 липня 2020 року по 07 червня 2022 року та грошової компенсації за 20 календарних днів невикористаної додаткової відпустки як одному із батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років за період із 2021 року по 2022 рік у розмірі 15 451,72 грн до вирахування податків;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу ОСОБА_1 про виплату частини невиплаченої вихідної допомоги у розмірі 1 840 000,0 грн до вирахування податків відповідно до протоколу Правління АТ «МР БАНК» № 21 від 16 лютого 2022 року;

- зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичний осіб на ліквідацію АТ «Міжнародний резервний банк» Луньо І.В. внести до проміжного ліквідаційного балансу вимогу ОСОБА_1 про виплату понесених судових витрат, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ «МР БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо І. В., уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Луньо І. В. про скасування наказу та зобов`язання вчинити дії залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 26 лютого 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Заведій В. І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вказує, що така причина як «відсутність організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи (яка зазначена в наказі від 25.03.2022 року № 8о/л), не могла бути підставою для скасування виплати позивачу винагороди в розмірі 20% як додаткової заробітної плати, яка пов`язана з виконанням працівником виробничих завдань та функцій згідно з його посадовою інструкцією, що помилково не врахував суд першої інстанції. При цьому, банком не було встановлено щодо ОСОБА_1 фактів порушення ним трудової дисципліни, жодні дисциплінарні стягнення до нього не застосовувалися. Тобто були відсутні будь-які законні передумови для позбавлення позивача додаткової заробітної плати у вигляді винагороди, яка становить 20 % від посадового окладу.

Суд безпідставно послався на те, що відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у відповідача не було необхідності повідомляти позивача про зміну істотних умов праці за два місяці, оскільки положення вказаного закону не скасовують положення статті 103 КЗпП України, яка визначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Крім того, вказує, що при звільненні ОСОБА_1 виплачено вихідну допомогу у мінімальному розмірі, визначеному статтею 44 КЗпП України. У той же час, на переконання позивача, йому підлягала до виплати компенсація у розмірі 10 заробітних плат відповідно до протоколу правління АТ «МТ БАНКУ» від 16 лютого 2022 року № 21.

Від відповідача АТ «Міжнародний резервний банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилався на те, що наведені нормативно-правові обґрунтування відповідача та дійсні обставини справи повно та всебічно досліджені судом першої інстанції, з матеріалів справи та наданих доказів вбачається, що всі управлінські рішення в частині трудових відносин з позивачем були прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства. В свою чергу, доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають дійсності та повністю спростовуються матеріалами справи, а судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального або процесуального права.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Заведій Владислав Ігорович в судове засідання не з`явився. 01 травня 2024 року подав до Київського апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування вимог клопотання зазначав, що він не має можливості взяти участь у розгляді даної справи, оскільки братиме участь у розгляді іншої справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» Лаврін Олексій Вячеславович в судове засідання з`явився. Проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що при прийнятті оскаржуваного наказу від 25 березня 2022 року № 80/л не були порушені положення чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування та відповідно проведення подальших виплат на користь позивача.

Приймаючи рішення про відмову в стягненні 1 840 000 грн компенсації при звільненні, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням правління АТ «МР БАНК» від 16 лютого 2022 року № 1 щодо здійснення виплати особам, вказаним в додатку № 1 до Протоколу компенсації, не передбачено сплату компенсації у випадку ініціювання ліквідації банку державою.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з АТ «МР БАНК» з 02 серпня 2010 року та був звільнений 07 червня 2022 року в зв`язку з ліквідацією підприємства, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

На підставі рішення Правління НБУ від 25 лютого 2022р. № 91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «МР БАНК» та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022р. № 131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації банку строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора відповідача 1, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, ст. ст. 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, призначено провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Луньо І. В. строком на три роки з 25 лютого 2022 року до 24 лютого 2025 року включно.

Станом на 25 лютого 2022 року позивач обіймав посаду начальника департаменту центру технологічної компетенції АТ «МР БАНК»».

Наказом від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року та керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136, скасовано в АТ «МР БАНК» виплату додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, в тому числі доплат, надбавок, винагород та інше. Всі попередні накази про встановлення додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат вважаються такими, що втратили чинність.

29 березня 2022 року на адресу всіх працівників банку було направлено наказ від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат».

Позивач не заперечує та не спростовує, що був ознайомлений з цим наказом.

Наказом від 01 квітня 2022 року №2/лк «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати» у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також враховуючи Указ Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року та керуючись Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» №2136 та на виконання наказу №80/л від 25 березня 2022 року скасовано в АТ «МР БАНК» дію всіх нормативних документів Банку (накази, розпорядження, регламенти, політики та положення, рішення Правління та інших виборних органів, договори, угоди та інше) або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати.

Наказ від 01 квітня 2022 року №2/лк позивач окремо не оскаржував.

Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Як визначено в пункті 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Указом Президента України від 04 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан неодноразово продовжувався.

Стаття 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40,47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61,62, 63 цієї Конституції.

Отже, Конституція України надає можливість в умовах воєнного стану встановлювати окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень, зокрема, щодо прав, передбачених статтею 43 Конституцією України.

24 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Статтею 1 вказаного Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Частиною третьою статті 32 КЗпП України (в редакції станом на 25 березня 2022 року) передбачена можливість зміни істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу (частина четверта статті 32 КЗпП України).

Частина четверта статті 97 КЗпП України визначає, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

У той же час, стаття 103 КЗпП України визначає, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Статтею 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у період дії воєнного стану норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України та інших законів України щодо повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не застосовуються.

Як вбачається з матеріалів справи, винесення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «МР БАНК» наказу від 25 березня 2022 року № 80/л «Про скасування виплат додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат», було обумовлено початком процедури ліквідації АТ «МР БАНК», який перебуває під контролем держави-агресора, відсутністю організаційних та технічних умов функціонування АТ «МР БАНК» в умовах ліквідації як банківської установи, а також введенням на всій території України воєнного стану на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022.

ОСОБА_1 не було доведено порушення АТ «МР БАНК» трудового законодавства при винесенні вказаного наказу, а відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання його незаконними.

Посилання заявника на те, що право позивача на отримання заробітної плати у вигляді винагороди в розмірі 20% передбачено Положенням про оплату праці працівників АТ «Сбербанк», яке затверджене рішенням правління АТ «Сбербанк» (протокол засідання правління від 27.01.2021 року №6) не заслуговують на увагу, оскільки вказане Положення було скасоване наказом від 01 квітня 2022 року № 2/лк «Про скасування дії всіх нормативних документів Банку або їх окремих пунктів, які встановлюють додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та/або компенсаційні виплати».

При цьому, до скасування вищевказаного Положення про оплату праці, винагорода в розмірі 20% нараховувалась та сплачувалась в залежності від кількості відпрацьованих годин відповідно до норми часу за місяць і щомісячно, тобто, в кінці місяця).

Зважаючи на те, що станом на останній робочій день місяця 31 березня 2022 року, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні виплати, в тому числі додаткова винагорода були скасовані, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу за березень 2022 року та усі наступні місяці сум щомісячної винагороди, а також, з урахуванням розміру цієї винагороди, частини компенсації за невикористану відпустку та суми частини вихідної допомоги при звільненні.

При цьому, як встановлено судом, у період з 11 березня по 10 червня 2022 року позивач перебував за кордоном.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі наказу правління НБУ від 25 лютого 2022 року № 91-рш/БТ вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати АТ «МР БАНК», рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 25 лютого 2022 року № 131 вирішено розпочати процедуру ліквідації у АТ «МР Банк», в той час як компенсація при звільненні в розмірі 10 розмірів заробітної плати, передбачена рішенням правління АТ «МР Банк» від 16 лютого 2022 року, підлягала виплаті лише у випадку розірвання трудових відносин з працівником із ініціативи банку, а не у випадку ініціювання ліквідації банку державою, як в цьому випадку.

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті, правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Заведія Владислава Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 02 травня 2024 року

Головуючий: Судді: