Справа № 145/1680/23
Провадження №2/145/207/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

"04" березня 2024 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 квітня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Смоляк Л.С., за яким він передав останній в борг грошові кошти в сумі 800 000 грн., що на момент написання боргової розписки було еквівалентно 29 850,75 доларів США. За вказаним договором відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути отриману позику у строк до 01.10.2019 року. Однак борг відповідачкою не повернутий, на неодноразові звернення відповідачка повідомляла, що не відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, однак станом на день звернення до суду не виконала жодної виплати.

Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики від 16 квітня 2019 року в сумі 800 000 гривень, та судовий збір в сумі 8000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 на розгляд справи до суду не з`явилися, про час та місце її розгляду повідомлені в установленому законом порядку, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність та задоволення позовних вимог. Також позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по даній справі.

Відповідачка ОСОБА_3 на розгляд справи до суду не з`явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку. Правом подати відзив на позов не скористалася, у зв`язку з чим суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що 16 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Смоляк Л.С, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачці ОСОБА_3 в борг грошові кошти в сумі 800 000 грн., що на момент написання боргової розписки було еквівалентно 29 850,75 доларів США, а остання зобов`язалася повернути отриману позику у строк до 01 жовтня 2019 року.

Однак отриманий борг відповідачкою не повернутий.

Таким чином між сторонами виникли відносини позики.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст.1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 800 000 грн.

Наданий позивачем розрахунок відповідачкою не оспорюється, є достатнім та зрозумілим.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8000 грн.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 борг за договором позики від 16.04.2019 в розмірі 800 000 ( вісімсот тисяч ) гривень .

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 8000 ( вісім тисяч ) гривень.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 11.03.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2024 року.

Суддя Копилова Л. В.