Справа № 309/5052/23
Провадження № 2/309/984/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Савицький С.А.

за участю секретаря судового засідання: Мацунич В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про скасування заборони на відчуження майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) про зняття арешту на майно.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабка ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті бабки в будинку залишилися проживати мати позивачки ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 . Її батьки також померли батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мама ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка як спадкоємиця залишилася проживати в будинку по АДРЕСА_1 разом з своїми чотирма дітьми і є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батьків за правом представлення, а саме: її батько був спадкоємцем на майно бабусі, але не оформив своїх прав.

На даний час позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання правовстановлюючих документів, однак нотаріусом при перевірці наявності заборон виявлено обтяження накладене на житловий будинок по АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 4086338 від 21.11.2006 року, зареєстроване Хустською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА622806 від 02.04.2004 року.

Позивачка звернулася до Хустського відділу ДВС для з`ясування причини та підстав накладення арешту на будинок, однак надати відповідь їй виконавча служба не змогла у зв`язку з відсутністю будь-яких документів.

За життя бабусі позивачки ОСОБА_2 , так і її батьків, ніколи не обговорювалося питання наявності боргових зобов`язань, через які міг бути накладений арешт, тому і позивачка будь-яких відомостей про них не має.

В зв`язку з вищенаведеними обставинами позивачка вимушена звертатися за захистом до суду оскільки наявність арешту позбавляє її можливості оформлення спадщини та вільного користування та розпорядження належним їй майном.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Подала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідача Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився. Начальник відділу ОСОБА_5 . Подав до суд заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі представника віділу, вирішення позову залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилось.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабка позивачки ОСОБА_2 , яка проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті бабки в будинку залишилися проживати мати позивачки ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 . ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка як спадкоємиця залишилася проживати в будинку по АДРЕСА_1 разом з своїми чотирма дітьми і є такою, що фактично прийняла спадщину після смерті батьків за правом представлення, а саме: її батько був спадкоємцем на майно бабусі, але не оформив своїх прав.

На даний час позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання правовстановлюючих документів, однак нотаріусом при перевірці наявності заборон виявлено обтяження накладене на житловий будинок по АДРЕСА_1 за реєстраційним номером 4086338 від 21.11.2006 року, зареєстроване Хустською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА622806 від 02.04.2004 року.

Відомостей щодо підстав накладення арешту на будинок відділом ДВС не надано.

Відповідно до частини 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У частині 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Як вбачається із ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, законом передбачена процедура зняття арешту з майна в судовому порядку шляхом звернення до суду з відповідним позовом, тобто в порядку позовного провадження, оскільки спір про скасування арешту на майно є цивільно-правовим та має бути вирішений за правилами цивільного судочинства за позовною заявою про порушення права власності на майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оскільки накладена заборона нерухомого майна порушує право позивача на користування та розпорядження майном, зняття заборони майна не може бути проведено на загальних підставах, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України 319, 321, 391, ЦК Кодексу України суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно за реєстраційним номером 4086338 від 21.11.2006 року, зареєстрований Хустською державною нотаріальною конторою за постановою АА622806 від 02.04.2004 року Хустського районного відділу ДВС накладений на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.