ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/672/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.

за участю секретаря: Кушнір А.А.

представника відповідача 1: Лінкевич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА" (далі по тексту - відповідач 1, ПАТ «НАСК «ОРАНТА»), ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_3 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просить стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування у розмірі 10 302,00 грн., пеню у розмірі 2 274,42 грн., інфляційні втрати у розмірі 92,47 грн., 3% річних у розмірі 139,72 грн., витрати на проведення оцінки автомобіля у розмірі 2000,00 грн., стягнути з відповідача 2 компенсацію франшизи у розмірі 1500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 44 000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що, 04 лютого 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Рухаючись у вказаному напрямку, 04.02.2023 року, близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до перехрестя з вулицею Черемушки в м. Коростені, в порушенні вимог пунктів 16.3, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відвлікся від керування транспортним засобом, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по перехрещуваній ним головній дорозі вулиці Черемушки в м. Коростені в напрямку вулиці Гастелло, продовжив рух прямо виїжджаючи з другорядної дороги перетинаючи головну дорогу що призвело до зіткнення між передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 та правою бічною частиною автомобіля «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зокрема за договором обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 211112762, тому страховик є відповідальною особою за шкоду, завдану ОСОБА_2 , а саме: за пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі ліміту відповідальності. Ліміт відповідальності страховика становить 160 000,00 грн.

Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Протоколом огляду транспортного засобу від 09.02.2023 був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП. На підставі даного протоколу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складений страховий акт № ОЦВ-Х-23-06-87146/1 від 17.03.2023 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 32 666,67 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується банківською квитанцією.

Виплата суми страхового відшкодування здійснена з урахуванням розміру матеріального збитку, визначеного спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» Дубенко В.В., який згідно висновку дослідження № 13217 ВВ від 17.02.2023 становить 38 760,00 грн. Розмір страхового відшкодування визначено за вирахуванням франшизи 1 500,00 грн. та вартості залишків в разі повного конструктивного знищення автомобіля 4 593,33 грн.

Як вбачається зі Звіту №18/23 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного на замовлення позивача оцінювачем ФОП ОСОБА_5 , розмір матеріального збитку визначено в сумі 44 470,40 грн.

Таким чином, розмір страхової виплати має бути здійснений в розмірі суми ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження за вирахуванням суми франшизи в розмірі 1500,00 гри., що складає 42 970,00 грн. (44470,00-1500,00=42 970,00). Проте, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатила лише 32 667,67 грн. Виходячи з наведеного, загальний розмір недоплаченого відшкодування матеріальної шкоди становить 10 302,33 грн. (42 970,00-32 667,67=10 302,33).

Крім того, позивач зазнав моральної шкоди, завданої внаслідок завдання шкоди його здоров`ю, порушення його прав, які позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_3 , через яку позивач потрапив у ДТП. Неправомірні дії ОСОБА_3 призвели до нанесення шкоди здоров`ю позивача, вимушених змін в організації його життя та його родини, тому вважаю, що наявні всі основні елементи відповідальності за заподіяну моральну шкоду, а саме: встановлена вина ОСОБА_3 , наявність моральної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між ними та виною заподіювана у її завданні, позивач вважає, що достатнім розміром для відшкодування моральної шкоди буде у розмірі 44 000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.09.2023 було відкрито провадження у вказаній справі в пордяку загального позовного провадження.

16.10.2023 від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив залишити позовні вимоги без задоволення.

Ухвалою суду від 24.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив представника відповідача 1, відповідно до ст. 178 ЦПК України.

30.10.2023 від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити повністю.

31.10.2023 від представника позивача надійшло клоптоання про долучення доказів

Ухвалою суду від 16.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив на позовну заяву відповідача 2, відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 16.11.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клоптоання представника позивача про долучення доказів.

Ухвалою суду від 16.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 25.01.2024 представник позивача надала пояснення, в яких страхова компанія оцінила пошкодження автомобіля позивача у розмірі 32 666,67 грн., з позивачем суму не було узгоджено та не повідомлено про огляд автомобіля, позивач звернувся до експерта, який оцінив збитки у розмірі 44 470,40 грн., старахова компанія не доплатила 10 302,00 грн., також просить стягути моральну шкоду з відповідача 2 у розмірі 44 000,00 грн., оскільки постановою суду встановлено вину його вину в ДТП, його дії завдали позивачу моральної шкоди, позовні вимоги просила задовольнити.

12.02.2024 від представника позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат га правничу допомогу.

Ухвалою суду від 15.02.2024, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.02.2024 представник відповідача 1 надала пояснення, в яких повідомила, що позивачу виплачено страхове відшкодування у розмірі 32 666,67 грн., вказала що має зауваження до звіту експерта поданого позивачем, просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 04 лютого 2023 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , та «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Рухаючись у вказаному напрямку, 04.02.2023 року, близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до перехрестя з вулицею Черемушки в м. Коростені, в порушенні вимог пунктів 16.3, 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відвлікся від керування транспортним засобом, під`їжджаючи до нерегульованого перехрестя не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надав дорогу транспортному засобу - автомобілю «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по перехрещуваній ним головній дорозі вулиці Черемушки в м. Коростені в напрямку вулиці Гастелло, продовжив рух прямо виїжджаючи з другорядної дороги перетинаючи головну дорогу що призвело до зіткнення між передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_2 та правою бічною частиною автомобіля «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_3 . В результаті зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 квітня 2023 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» зокрема за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № 211112762, тому страховик є відповідальною особою за шкоду, завдану ОСОБА_2 , а саме: за пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 в розмірі ліміту відповідальності. Про настання страхового випадку було повідомлено ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Протоколом огляду транспортного засобу від 09.02.2023 був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП.

На підставі даного протоколу ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складений страховий акт № ОЦВ-Х-23-06-87146/1 від 17.03.2023 та встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 32 666,67 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_2 , що підтверджується банківською квитанцією.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня мання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний вити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням портного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом спортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наступний порядок визначення розміру страхового відшкодування: 1) на підставі звіту з оцінки/експертизи; 2) узгодження розміру страхового відшкодування (без проведення експертизи/оцінки).

Відповідно до ст. 30 Закону, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.4 ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

На замовлення страховика було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 44-R/13/90 ВІД 17.02.2023, де ринкова вартість ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 складає 38 760,00 грн., після ДТП у пошкодженому стані вартість складає 4 593,33 грн.

Враховуючи вищевикладені умови Закону, страховиком було випладено позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 32 666,67 грн.

Так, суд приходить до висновку, що позовна вимога до відповідача 1 про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 10 302,00 грн., пеню у розмірі 2 274,42 грн., інфляційні втрати у розмірі 92,47 грн., 3% річних у розмірі 139,72 грн., витрати на проведення оцінки автомобіля у розмірі 2 000,00 грн., грн., не підлягає задоволенню, оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало обов`язок щодо сплати страхового відшкодування.

Відповідно до п 36.6. ст. 36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином з відповідача 2 підлягає стягненню компенсація франшизи у розмірі 1 500,00 грн.

Позивач вказує, що йому завдано моральну шкоду, внаслідок ДТП, яке сталося з вини ОСОБА_3 , та завдало йогоздоров`ю невиправну шкоду. Також, у зв`язку із фізичним знищенням транспортного засобу позивач, крім того, що втратив здоров`я, ще й втратив можливість вести звичний спосіб життя, а саме, позивач з дружиною проживає у селі Вишневе Коростенського району до районного центру Коростень майже 25 км. Продовольчі магазини, аптеки, пошта розташовані саме у районному центрі, тому автомобіль для родини позивача був засобом майже першої необхідності. Громадський транспорт за маршрутом с. Вишневе - м. Коростень та в зворотному напрямку ходить двічі на день. Відсутність транспортного засобу, позбавила можливості родину позивача бути мобільними та не залежати від розкладу громадського транспорту. Крім того, позивач та його дружина є особами літнього віку, пересування на громадському транспорті для них є досить складним та незручним. Отже, знищення єдиного транспортного засобу родини змінило їх повсякденне життя в гірший бік і навіть виконання самих простих речей, як придбання продуктів харчування, ліків, отримання пенсії стало для родини позивача вкрай важким. Зазначенівище обставини практично кожного дня негативно впливають на морально-психологічне самопочуття позивача та його дружини, вони відчувають відчай, тривогу, емоційне та фізичне навантаження.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст.12 та 81 ЦПК України.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявності підстав для стягнення з відповідача 2 на користь позивача моральної шкоди, спричинені неправомірними діями відповідача, завдані позивачу незручності, що спричинили моральні страждання позивачу, пов`язані з необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, виходячи з вимог розумності і справедливості, суд вважає справедливим задовольнити позовну вимогу у частині стягнення моральної шкоди - у розмірі 7 000,00 грн.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до процесуального закону завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії договору про надання правничої допомоги № 21/07/23 від 21.07.2023, укладений між адвокатом Васидьченко Лідією Ігорівною та ОСОБА_2 ордер на надання правничої (правової) допомоги, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Васильченко Л.І., акт приймання-передачі наданих послуг№ 21/07/23 від 21.07.2023 на суму 21 000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному позивачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим надання правничої допомоги у даній справі не вимагало значного обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, позовна заява не є складною за своєю суттю.

Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд бере до уваги розмір понесених позивачем витрати за фактично отриману правову допомогу у розмірі 21 000,00 грн. та враховуючи незначну складність справи, обсяг виконаних адвокатом Васильченко Л.І. робіт, ціну позову, суд вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу є невиправдано завищеним. У зв`язку з наведеним суд стягує з відповідача 2 на користь позивача 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, враховуючи що позовні вимоги позивача задоволенні частково з відповідача 2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 529,45 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 франшизу у розмірі 1 500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 7 000,00 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 529,45 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Публічне акціонерне товариство національна акціонерна страхова компанія "ОРАНТА", , адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівсвька, 7Д.

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: