Справа № 276/1863/23
Провадження по справі №2/276/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., з участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Налапка М.М.,

представника відповідача - адвоката Янчука М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - державний реєстратор Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області Васянович Діна Валеріївна, про скасування рішення державного реєстратора, запису щодо реєстрації права власності, припинення права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету позову, скасувати рішення державного реєстратора Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області Васянович Діни Валерїївни від 28 лютого 2020 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 51485180 від 05 березня 2020 року щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., до складу якого входять житловий будинок, сарай, літня кухня, гараж, колодязь, за адресою: АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 35815040, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211); скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_3 права власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок загальною площею 62,5 кв. м., житловою площею 41,8 кв. м., до складу якого входять житловий будинок, сарай, літня кухня, гараж, колодязь, за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_2 на вищевказаний об`єкт нерухомого майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна після смерті його батьків: ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач має рідних дві сестри та брата, які є громадянами російської федерації. Після смерті батьків він єдиний з спадкоємців, хто звернувся за оформленням прав на спадщину. Його брат - ОСОБА_2 отримав посвідку на проживання на території України. При оформленні спадщини позивач дізнався, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , який належав його батьку, незаконно зареєстрував на себе його брат - відповідач. Реєстрацію права власності проведено на підставі виписки із погосподарської книги, за змістом якої ОСОБА_2 є власником вказаного будинку, та рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння поштової адреси від 24 лютого 2020 року. Разом з тим, відповідач ніколи не був зареєстрований в цьому домоволодінні та не міг бути членом даного господарства, оскільки виїхав до російської федерації, де постійно проживав. Крім цього, жодного цивільно-правового договору: купівлі-продажу, дарування, міни тощо батьки з відповідачем ніколи не укладали. Земельна ділянка під будинком відповідачем теж не оформлена. На переконання позивача, ОСОБА_2 незаконно оформив на себе право власності на батьківський будинок, який за законом має належати позивачу в порядку спадкування.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги повністю, зазначивши, що відповідач з 1987 року проживав у російській федерації, а повернувся в Україну лише декілька років тому. Перед смертю батько знаходився у нерухомому стані. Відповідач без відома всіх незаконно оформив на себе спірний будинок. На час смерті батьків, окрім позивача, нікого не було на місці. Він єдиний, хто прийняв спадщину.

Представник позивача - адвокат Налапко М.М. в судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача - адвокат Янчук М.О. заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що спірний будинок увійшов у спадкову масу, докази, що підтверджують належність будинку спадкодавцю відсутні. Зазначив, що відповідач ще за життя спадкодавця, свого батька ОСОБА_6 , набув у власність будинок по АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі виписки з погосподарської книги, технічного паспорта на будинок та рішення органу місцевого самоврядування про присвоєння адреси. Саме виписка з погосподарської книги підтверджує належність домоволодіння відповідачу. Зазначена виписка є чинною та не ставиться під сумнів. У свою чергу, позивач не був членом вказаного домоволодіння та не має щодо нього прав. Крім того, представник позивача заявив клопотання про застосування строку позовної давності у даній справі, з огляду на те, що реєстраційні дії відбулись 28.02.2020.

Від третьої особи ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення, в яких вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що реєстраційні дії проведено у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127. Відповідач, згідно виписки з погосподарської книги, був господарем двору спірного житлового будинку, за ним був закріплений особовий рахунок та саме він мав законне право ініціювати питання проведення державної реєстрації права власності на домоволодіння. Відповідачем надано необхідні документи для реєстрації за ним права власності. Крім цього ОСОБА_7 зазначила, що чинним законодавством не передбачена можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію прав, у зв`язку з чим задоволення відповідної позовної вимоги не призведе до ефективного захисту прав, а реєстратор, у свою чергу, не зможе виконати судове рішення в цій частині. Також третя особа просила проводити судовий розгляд без її участі.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані докази, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_5 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а. сп. 34-35).

07 вересня 2021 року після смерті спадкодавця ОСОБА_4 заведена спадкова справа у приватного нотаріуса Толстіхіної Ніни Дмитрівни (номер у спадковому реєстрі 68253808). 27 липня 2021 року цим же нотаріусом заведено спадкову справу щодо майна спадкодавця ОСОБА_5 (номер у спадковому реєстрі 68047116).

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 07.09.2021 та від 10.05.2023 позивач успадкував майно після смерті батьків, а саме: земельну ділянку площею 2,1993 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2 (а. сп. 31, 71).

Після отримання вказаних свідоцтв про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно позивач намагався оформити спадщину на будинок по АДРЕСА_1 , вважаючи, що до складу спадщини після смерті батька увійшло також і це майно.

Вирішуючи питання щодо включення спірного будинку у спадкову масу, суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради надано виписку №02/307 від 21.02.2020 про те, що він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки (а.сп.64).

11.02.2020 за замовленням ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 (а.сп.59-63).

Рішенням виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 24.02.2020 №42, на підставі заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про присвоєння поштової адреси житловим будинкам, довідок № 198, 199 від 06.02.2020, відповідно до погосподарської книги №2 за 2016-2020 роки, вирішено присвоїти поштову адресу житловим будинкам, а саме: 1) по АДРЕСА_1 , - ОСОБА_5 ; 2) по АДРЕСА_1 , - ОСОБА_2 (а.сп. 65).

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 спільно звертались до органу місцевого самоврядування за присвоєнням поштової адреси двом житловим будинкам.

28 лютого 2020 року державним реєстратором Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області Васянович Д.В. зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з допоміжними (підсобними) приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності проведена на підставі виписки з погосподарської книги, серія та номер: 02/307, виданої 21.02.2020 Новоборівською селищною радою Хорошівського району Житомирської області, рішення Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області «Про присвоєння поштової адреси» №42 від 24.02.2020. Вказане підтверджується інформаційною довідкою №343252978 від 17.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.сп.66).

Згідно відомостей, наявних у Новоборівській селищній раді, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_1 (а.сп.90).

Вказані обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_2 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 , та ще за життя його батька, ОСОБА_5 , оформив право власності на спірний будинок, про що державним реєстратором внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Доказів того, що ОСОБА_5 оспорював право власності відповідача, суду не надано.

У свою чергу, в матеріалах справи немає жодних доказів, які б підтверджували, що житловий будинок належав на праві власності ОСОБА_5 чи ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини після їх смерті.

Долучені позивачем ксерокопії з книги погосподарського обліку, а також технічна документація стосується домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.сп.20-22, 70). Вказане не спростовано позивачем та його представником в судовому засіданні. Крім цього, представник позивача повідомив, що у ОСОБА_1 немає копії книги погосподарського обліку домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що довідка виконавчого комітету Новоборівської селищної ради від 31.03.2023 №200/08-10 не підтверджує належності ОСОБА_5 житлового будинку на праві власності, а лише свідчить про його місце реєстрації за конкретною адресою (а.сп. 69).

З огляду на вищевикладене, позивачем не доведено те, що права на будинок по АДРЕСА_1 , увійшли до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . За вказаних обставин, у позивача не виникло прав на спірне майно в порядку спадкування. Зазначене є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (надалі - Порядок).

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що заявником, зокрема, є особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Відповідно до статті 31 вказаного Закону (у редакції, діючій на час проведення реєстраційної дії), для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч.2 ст. 31 Закону).

Згідно з п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Пункт 43 зазначеного порядку передбачає, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Як зазначено вище, державним реєстратором Іршанської селищної ради зареєстровано за ОСОБА_3 право власності на спірний житловий будинок на підставі виписки з погосподарської книги та рішення Новоборівської селищної ради Хорошівського району Житомирської області «Про присвоєння поштової адреси» №42 від 24.02.2020.

Окрім того, 11.02.2020 за замовленням ОСОБА_2 було виготовлено технічний паспорт на будинок по АДРЕСА_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно з повідомленням ФОП ОСОБА_8 від 10.08.2023 вказаний технічний паспорт на садибний житловий будинок виготовлено на підставі виписки з погосподарської книги та рішення селищної ради про присвоєння поштової адреси (а.сп. 58).

З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави вважати, що державним реєстратором Іршанської селищної ради при вчиненні реєстраційних дій 28.02.2020 порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» чи Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивачем суду не надано доказів на підтвердження незаконності проведення державної реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем. В матеріалах справи відсутні дані про те, що будинок по АДРЕСА_1 , чи земельна ділянка за цією ж адресою, належали іншій особі. З клопотанням про витребування матеріалів реєстраційної справи позивач та його представник до суду не звертались.

За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 4,11, 12, 13, 136, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора, запису щодо реєстрації права власності, припинення права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: державний реєстратор Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області Васянович Діна Валеріївна, місце знаходження: вул. Гулія, 7, смт Іршанськ, Коростенського району Житомирської області.

Повний текст рішення складено 22.04.2024.

Суддя А.М. Збаражський