ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м.Суми

Справа №583/4094/23

Номер провадження 22-ц/816/276/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2023 року у складі судді Ільченко В.М., ухваленого в м. Охтирка Сумської області, повний текст якого складено 29 вересня 2023 року,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРОКЕНЕРГІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є абонентом (споживачем) по споживанню послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , що надається товариством. Квартира за вказаною адресою належить відповідачу на праві власності. Між сторонами був укладений публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Проте споживач не проводить оплату в належному обсязі за спожиту теплову енергію, в зв`язку з чим за період з 01 вересня 2020 року по 31 липня 2023 року включно виникла заборгованість за надані послуги у сумі 22700 грн 25 коп. На неодноразові попередження, що друкуються щомісячно у відповідному полі платіжної квитанції про необхідність погашення існуючої заборгованості, відповідач не реагує. 24 липня 2023 року ухвалою суду №583/2675/23 за заявою відповідача скасовано судовий наказ про стягнення з неї заборгованості за спожиту теплову енергію. Тому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 22700 грн 25 коп., а також судові витрати в сумі 2684 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2023 року позов ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 вересня 2020 року по 31 липня 2023 року включно в сумі 22700 грн 25 коп. та 2684 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуально права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було надано витягу з ліцензійного реєстру, що, на її думку, вказує про відсутність у товариства ліцензії на здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Зазначає, що розрахунок заборгованості позивачем проведено на підставі постанов НКРЕКП від 24 листопада 2021 року №2313, від 24 грудня 2020 року №2373 «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», які втратили чинність.

Вказує на те, що постанови НКРЕКП №2313 від 24 листопада 2021 року, №2737 від 24 грудня 2020 року «Про встановлення тарифів на виробництво теплової енергії ТОВ «БРОЕКНЕРГІЯ» не зареєстровані у відповідності до вимог ст. 117 Конституції України та указу Президента України №493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерства та інших органів виконавчої влади», а тому вважає, що ці постанови не набрали чинності, а тому визначений в цих постановах тариф не є обов`язковим для споживача.

На переконання заявника апеляційної скарги, відсутнє порушене прав позивача, до неї особисто товариство з пропозицією сплати послуг по вказаному тарифу не зверталося і вони на двосторонній основі не узгоджували запропонований товариством інший тариф.

Позивачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не задоволенню підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

09 грудня 2016 року між ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Особовий рахунок споживача НОМЕР_1 , адреса квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Рішеннями виконавчого комітету Охтирської міської ради від 23 вересня 2020 року №152, від 21 грудня 2020 року №172, від 20 жовтня 2021 року №155 та від 03 грудня 2021 року №187 встановлені тарифи на теплову енергію для населення, бюджетних установ та інших споживачів міста, які надавалися ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» в 2020-2023 роках.

Відповідно до розрахунку заборгованості споживача ОСОБА_1 , загальний розмір заборгованості за період з вересня 2020 року до липня 2023 року включно становить 22700 грн 25 коп., з яких 22250 грн 40 коп. заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, 111 грн 87 коп. нарахування внесків за обслуговування вузла комерційної обліку, 337 грн 98 коп. нарахована плата за абонентське обслуговування (а.с.9).

Доказів погашення боргу відповідачами надано не було.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав свій обов`язок щодо оплати послуг з постачання теплової енергії, а тому право позивача порушене і підлягає захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач має право, в тому числі, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, проте, такому право прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 вказано Закону).

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Частинами 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 р. № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Проте, відповідач не виконувала зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, не сплачували внески за обслуговування та зміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та абонентське обслуговування, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку суд стягнув з неї на користь позивача, як надавача послуг з централізованого теплопостачання.

Доводи заявника апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи ліцензії на здійснення господарською діяльності колегія суддів вважає непереконливими, зважаючи а те що відповідач не заперечує факту надання ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» послуг з централізованого теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 .

Тарифи за якими обраховувалася плата за послуги з теплопостачання у спірному періоді були затверджені рішеннями виконавчого комітету Охтирського міської ради, які до долучені до матеріалів справи.

Усупереч доводам відповідача, відповідно до вимог ч. 6 ст. 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення НКРЕКП не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі належних допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ».

Установивши, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов