КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/4120/23
Провадження № 2/552/415/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Кузіної Ж.В.

секретаря судового засідання Лихошвай А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду від 29.05.2018 року з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.06.2018 року з позивача на користь ОСОБА_8 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 стягнуто аліменти у сумі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів). На разі відрахування на утримання дітей становить 70% доходу ОСОБА_3 . У зв`язку з суттєвими змінами майнового стану позивача, а саме: звільнення з посади директора ТОВ "ТЕХТРЕЙД УКРАЇНА", та з посади директора ПП "ЄТВ", постійна матеріальна допомога дітям, не враховуючи відрахування аліментів, утримання непрацездатних батьків, відсутність стабільного доходу, позивач зазнає значних матеріальних витрат. Просив змінити розмір аліментів, а саме: зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_10 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/12 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до 1/12 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 до 1/12 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 22 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засідання представник позивача підтримала позовні вимоги, заперечує обставини викладені у відзиві. Просила задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала , підтримала наданий відзив та пояснила, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом установлено, що сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на утримання яких, рішенням Ленінського районного суду від 29.05.2018 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого для повнолітнього віку дитини.

Рішення звернуто до виконання, заборгованість по аліментам відсутня.

Позивач має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання ним сплачуються аліменти згідно Договору між батьками про сплату аліментів на дитину у розмірі 3 000 грн.

Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

В силу норм ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вирішуючи даний спір, суд ураховує, що відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН "Про права дитини", яку ратифіковано Постановою ВР N 789-XII від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як на підставу для задоволення позовних вимог, позивач посилається, що відповідно до наказу від 10.05.2023 № 5- К ТОВ "ТЕХТРЕЙД УКРАЇНА" та наказу від 12.07.2023 року № 12723 1 ПП "ЄТВ" він припинив виконання обов`язки директора на кожному підприємстві.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачуються аліменти на утримання своїх 3 неповнолітніх дітей, у тому числі і авансовими платежами на кілька місяців наперед.

Згідно постанови Верховного Суду від 20.12.2021 у справі №681/15/21 (провадження №61-15542св21) сформовано правовий висновок про те, що погіршення матеріального стану платника аліментів у випадку, якщо аліменти стягуються в частці від його доходу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Посилання позивача щодо надання додаткової допомоги на утримання дітей окрім аліментів не знайшли підтвердження в ході судового розгляду.

Що стосується обґрунтування позову в частині утримання позивачем своїх непрацездатних батьків, то суду не надано доказів, що розмір пенсії зазначених осіб є меншим ніж визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Необхідність фінансово допомагати своїм батькам не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїм неповнолітнім дітям.

До того ж, суду також не доведено , що позивач є єдиною дитиною своїх батьків, останні потребують таку допомогу та в чому вона полягає.

Надані позивачем платіжні доручення на оплату комунальних послуг містять зазначення щодо платника ОСОБА_11 , як встановлено в судовому засіданні, та не спростовано представником позивача, позивач також є співвласником даного нерухомого майна, що зобов`язує його нести тягар утримання.

Також суд приймає до уваги, що 22 серпня 2023 року між позивачем та ОСОБА_8 укладено Договір між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого сторони дійшли домовленості про визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. протягом 12 місяців, а саме з 22 серпня 2023 року по 22 серпня 2024 року.

Таким чином, укладаючи даний договір, позивач виходив з наявності у нього такої можливості, при цьому на час укладення договору останній вже був звільнений з роботи. Даний розмір аліментів, що обумовили сторони є вищим, аніж був визначений рішенням суду.

Посилання позивача, що розмір утримання з його заробітку на сплату аліментів становить 70 % від його заробітку є безпідставним.

У судовому засіданні представник відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог посилалась на задовільний фінансовий стан позивача, а саме придбання у 2022 році автомобіля КІА, модель: SPORTAGE, рік виробництва ТЗ: 2022, реєстрація права власності за позивачем 01.05.2023 року на квартиру загальною площею 64,4 кв.м, житловою площею 31,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , перебування у власності земельної ділянки, площею 0,12 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, святкування сімейного свята у Relax Park Verholy, що не спростовано представником позивача в ході судового розгляду.

Крім того, позивач у своїй позовній заяві, представник позивача в ході судового розгляду не навели обставини з якого розрахунку виходили визначаючи 1/12 частину розміру аліментів на утримання кожної неповнолітньої дитини враховуючи її вік, стан здоров`я, потреби.

За таких обставин, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.10,12,81,259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлений 21 січня 2024 року.

Головуючий Ж.В. Кузіна