Справа № 342/365/18
Провадження № 22-ц/4808/522/24
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М .
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

11 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі судді Бойчука І.В., ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою ОСОБА_2 , на ухвалу Снятинського районного суду від 13 жовтня 2023 року під головуванням судді Калиновського М.М. у м. Снятин у справі за скаргою ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Городенківська міська рада, на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Снятинського районного суду від 13 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 суб`єкт оскарження: ВПВР УЗПВР в Івано-Франківській області ПЗМУ МЮ (м.Івано-Франківськ), заінтересована особа: Городенківська міська рада, в частині щодо визнання завідомо протиправною бездіяльністю дій державного виконавця та у призначенні обов`язкового строку на виконання судового рішення у виконавчому провадженні №64819760 на суму 767 932,7 грн один тиждень.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь інфляційних витрат та 3% річних на загальну суму 360 748,30 грн залишено без розгляду.

На зазначену ухвалу суду з використанням системи «Електронний суд» ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 31.10.2023 до апеляційного суду подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.03.2024 апеляційну скаргу залишено без руху з підстав, що у такій не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасника справи ОСОБА_1 і, за наявності підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, апелянтка не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у зв`язку з несплатою судового збору. Надано апелянтці строк десять днів з дня отримання копії ухвали для виправлення зазначених в ухвалі недоліків, а саме подати відомості про наявність електронного кабінету, клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та оригінал квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду з використанням системи «Електронний суд» ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 06.03.2024 подав заяву про виправлення недоліків ухвали, до якої долучив копію квитанції про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

В заяві ОСОБА_2 не погоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №915/955/15, зазначає, що ніякого судового збору бути не може, оскаржувана ухвала не могла бути проголошена раніше її підпису КУЕП, тобто до 24.10.2023 Також вказує, що для фізичних осіб персональні електронні кабінети в ЄСІТС не є обов`язковими, а Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29.06.2023 вводиться в дію в повному обсязі з 16.01.2024.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatismutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів ст. 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Згідно ст. 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Частиною 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані, зокрема, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29.06.2023, який введено в дію з 18.10.2023, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно ч. 8 ст. 14 ЦПК України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.

Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо цим Кодексом встановлено вимогу зазначення у змісті процесуального документа відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету, особа, яка подає до суду відповідний процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей.

Відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України, в редакції Закону України № 3200-IX від 29.06.2023, який введено в дію з 18.10.2023, в апеляційній скарзі, крім іншого, мають бути зазначені: ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що у апеляційній скарзі не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасника справи ОСОБА_1 .

При цьому, законом не покладено на учасника справи обов`язку вказувати у апеляційній скарзі відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в залежності від обов`язкової реєстрації такою особою свого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами. Тобто за відсутності такої реєстрації вказуються відомості про відсутність електронного кабінету, а за наявності такої реєстрації, зокрема фізичними особами в добровільному порядку, вказуються відомості про його наявність.

Оскільки ОСОБА_2 подав в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу в електронній формі через свій електронний кабінет, тому вінзвільняється від обов`язку зазначення відповідних відомостей щодо наявності у нього електронного кабінету.

Апеляційний суд наголошує, що апеляційну скаргу не було залишено без руху з підстав, що вона подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Крім того, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» № 3200-IX від 29.06.2023 набрав чинності 21.07.2023, згідно Прикінцевих та перехідних положень введено в дію через 90 днів з дня його опублікування (з 18.10.2023), крім: підпункту 1 пункту 2 та підпункту 1 пункту 3 розділу I цього Закону в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, які вводяться в дію через сім місяців з дня опублікування цього Закону; підпункту 52 пункту 1, підпункту 52 пункту 2 та підпункту 45 пункту 3 розділу I цього Закону, які вводяться в дію одночасно з набранням чинності цим Законом.

При цьому, згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після введення в дію цього Закону.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскільки відповідно до довідки про доставку електронного листа оскаржувана ухвала доставлена ОСОБА_2 26.10.2023, то у цьому випадку апелянтка має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, однак не заявила клопотання про поновлення цього строку, а у суду апеляційної інстанції відсутні повноваження на поновлення такого строку за власною ініціативою.

Крім того, подана ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 заява про виправлення недоліків ухвалимістить негативні вислови щодо суддів Великої Палати Верховного Суду, судді-доповідача, звинувачення національних судів в перешкоджанні виконанню судових рішень, заклики судді-доповідачу звільнитися, а також інші висловлювання, не передбачені вимогами цивільно-процесуального закону, яким має відповідати заява за змістом та формою, що є недопустимим.

Заява за змістом і формою повинна відповідати вимогам ст. 183 ЦПК України без зазначення у ній образливих та надуманих висловлювань із застосуванням будь-яких порівнянь та епітетів.

Використання одними учасниками судового процесу образливих слів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

У висновках Великої Палати Верховного Суду, неодноразово (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19 та від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19) звернуто увагу на неприпустимість вчинення таких дій (нецензурна лексика, образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників) та вказано, що ці дії суперечать основним засадами (принципами) судочинства, а також його завданню, а з огляду на вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За змістом частини другої статті 44 ЦПК України перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З врахуванням вищенаведеного апеляційний суд вважає твердження заявника про незаконність вимог апеляційного суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги такими, що не ґрунтуються на правильному розумінні вимог процесуального закону, використання в заяві недопустимих висловлювань спрямовані на ігнорування завдання цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, та не сприяють вирішенню апеляційним судом питання про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги, а саме подати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

При цьому, апеляційний суд вказує, що у разі наступного подання заяв із зазначенням у них образливих та надуманих висловлювань із застосуванням будь-яких порівнянь та епітетів, такі дії будуть вважатися зловживанням процесуальними правами з відповідними процесуальними наслідками.

Керуючись ст. 127, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

ПродовжитиОСОБА_1 строк на усунення недоліків апеляційної скарги, поданої її представником на ухвалу Снятинського районного суду від 13 жовтня 2023 року,не пізніше десяти днів з дня вручення їй або представнику ОСОБА_2 копії цієї ухвали.

У випадку невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху така буде повернута.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Бойчук