Справа № 461/1233/24
Провадження № 4-с/461/14/24
УХВАЛА
29.04.2024 року. м. Львів.
Галицький районний суд м. Львова
головуючого судді Радченко В.Є.,
при секретарі Штогрин В.
представників скаржника (стягувача)
12.02.2024 року до Галицького районного суду м. Львова звернулося зі скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на дії Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), відповідно до якої просить суд: поновити строк для подання скарги; визнати протиправними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. щодо закінчення виконавчого провадження №69835738 від 14.12.2023; визнати протиправними дії державного виконавця Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Зінчука Л.І. щодо закінчення виконавчого провадження №69835642 від 14.12.2023; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №69835738 від 14.12.2023; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №69835642 від 14.12.2023; зобов`язати Галицький відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавче провадження №69835738; зобов`язати Галицький відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавче провадження №69835642.
В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова №461/7184/21 від 01.12.2021р, позовні вимоги Управління комунальної власності ДЕР ЛМР до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено повністю. Зобов`язано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення під індексом 13а-1, загальною площею 37,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з кожного судовий збір у сумі 756,66 грн. Постановою Львівського апеляційного суду від 30.10.2023 рішення Галицького районного суду м. Львова №461/7184/21 від 01.12.2021р залишено без змін.
Постановою Галицького ВДВС у м. Львові №69835642 від 13.09.2022 , відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7184/21 від 30.08.2022р. про зобов`язання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , серія і номер паспорта НОМЕР_6 )звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення під індексом 13а-1, загальною площею 37,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Скаржник зазначає, що з автоматизованої системи виконавчого провадження Управлінню стало відомо, що 14.12.2023 державними виконавцями Галицького відділу ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишином Ю.А. та ОСОБА_6 винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень №69835738 та №69835642 на підставі п.11 ч.1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».
Зі змісту постанов про закінчення ВП №69835738 від 14.12.2023 та №69835642 від 14.12.2023 вбачається, що: «Боржником рішення суду не виконано, в ході примусового виконання державним виконавцем накладено штраф за невиконання рішення суду немайнового характеру та повторно накладено штраф у подвійному розмірі. Державним виконавцем надіслано повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 КК України».
Скаржник вважає, що державними виконавцями не здійснено усіх заходів, необхідних для неупередженого, ефективного, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду (як передбачено положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»), а постанови про закінчення виконавчих проваджень №69835738 від 14.12.2023, №69835642 від 14.12.2023, винесені передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. На підставі вищенаведеного просить скаргу задоволити.
Представники скаржника у судовому засіданні скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній. Просили таку задовольнити.
Представник Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки. Згідно з інформацією поштового відстеження лист вручено адресату.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися. Належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки. Згідно з інформацією поштового відстеження конверт повертається за зворотною адресою у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та заінтересованих осіб, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення представників скаржника, дослідивши докази у справі, суд доходить висновку про відмову в задоволенні скарги з огляду на наступне.
Судом встановлено, що Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчі листи про зобов`язання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , серія і номер паспорта НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , серія і номер паспорта НОМЕР_6 ) звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення під індексом 13а-1, загальною площею 37,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановою державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Зінчука Л.І. від 13.09.2022 відкрито виконавче провадження №69835642 з примусового виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7184/21 від 30.08.2022р. про зобов`язання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , серія і номер паспорта НОМЕР_6 )звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення під індексом 13а-1, загальною площею 37,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановами державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Зінчука Л.І. від 08.12.2022 р. та від 14.12.2023 р. у межах виконавчого провадження №69835642 на боржника ОСОБА_2 накладено штраф за невиконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Зінчука Л.І. від 14.12.2023 постановлено виконавче провадження №69835642 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7184/21 виданого 31.12.2021 року закінчити. З вказаної постанови вбачається, що боржником рішення суду не виконано, в ході примусового виконання державним виконавцем накладено штраф за невиконання рішення суду немайнового характеру та повторно накладено штраф у подвійному розмірі. Державним виконавцем надіслано повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Марчишина Ю.А. від 12.09.2022 р. відкрито виконавче провадження №69835738 з примусового виконання виконавчого листа Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7184/21 від 30.08.2022р. про зобов`язання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорта НОМЕР_2 ) звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення під індексом 13а-1, загальною площею 37,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановами державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Марчишина Ю.А. від 08.12.2022 р. та від 14.12.2023 р. у межах виконавчого провадження №69835738 на боржника ОСОБА_4 накладено штраф за невиконання рішення суду.

Постановою державного виконавця Галицького ВДВС у м. Львові Марчишина Ю.А. від 14.12.2023 постановлено виконавче провадження №69835738 з примусового виконання виконавчого листа № 461/7184/21 виданого 31.12.2021 року закінчити. З вказаної постанови вбачається, що боржником рішення суду не виконано, в ході примусового виконання державним виконавцем накладено штраф за невиконання рішення суду немайнового характеру та повторно накладено штраф у подвійному розмірі. Державним виконавцем надіслано повідомлення до правоохоронних органів про вчинення боржником кримінального правопорушення за ст. 382 КК України.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 447 розділу ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Частиною 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчі провадження № 69835642, № 69835738 були закінчені на п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Частиною 3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець за рішенням немайнового характеру у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Виходячи з системного аналізу наведених норм, суд прийшов до висновку, що рішення немайнового характеру про зобов`язання боржника звільнити нежитлові приміщення може бути виконане без участі боржника, про що свідчить ч. 2 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Встановлено, що на адресу Львівського районного управління поліції м. Львів було скеровано повідомлення від 14.12.2023 р. за № 69835738, № 62786 начальника Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Тетюка Р., відповідно до яких просив внести відомості до Державного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_2 діяння, передбаченого ст. 382 КК України, та розпочати досудове розслідування.

Однак, суд звертає увагу, що скерування державним виконавцем органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення не може свідчити про вчинення всіх можливих дій для виконання рішення суду та не є підставою для закінчення виконавчого провадження. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року в справі №826/14580/16, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності визначено наслідком повторного невиконання боржником без поважних причин рішення суду, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії.

Однак, звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру після внесення відповідного подання, і не може вийти за межі наданих йому повноважень та діяти лише в спосіб, установлений Законом, оскільки сам факт направлення подання до правоохоронних органів не є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року у справі №286/1810/17 у винесеній постанові зазначив, що накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа і не може підміняти собою виконання рішення суду.

Таким чином, державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження лише після здійснення всіх необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду. А вчинені дії державних виконавців на виконання рішення суду від 01.12.2021 року, а саме: винесення лише постанов про накладення штрафів від 08.12.2022 р. та 14.12.2023 р. і скерування повідомлення правоохоронним органам не може свідчити про вчинення всіх можливих заходів для виконання судового рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Водночас статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд. Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», п.68).

Враховуючи наведене, суд вважає, що державними виконавцями всупереч вимогам закону не було вжито всіх належних та можливих заходів для примусового виконання рішення суду та протиправно винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. Тому з метою належного виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 01.12.2021 року та захисту прав та інтересів скаржника суд дійшов до висновку, що такі постанови підлягають скасування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Враховуючи те, що скасування судом постанов про закінчення виконавчого провадження відновлює порушені внаслідок не виконання судового рішення права скаржника, вимоги скарги про зобов`язання Галицький відділ ДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відновити виконавчі провадження № 69835738, № 69835642 не підлягають до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що скарга Управління комунальної власності ДЕР ЛМР підлягає до часткового задоволення, дії державних виконавців Галицького відділу ДВС у м. Львові ЗМУМЮ (м. Львів) щодо закінчення виконавчих проваджень №69835738 та №69835642 слід визнати неправомірними, а постанови про закінчення виконавчого провадження №69835738, №69835642 від 14.12.2023 р. скасувати.

Як вбачається з доводів скаржника, представник Управління комунальної власності ДЕР ЛМР ознайомився із матеріалами виконавчих проваджень ВП №69835642 та ВП №69835738 від 06.02.2024.

Згідно з п. а ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Таким чином, суд зазначає, що скарга Управління комунальної власності ДЕР ЛМР на дії державного виконавця подана в межах строку, визначеного ст. 449 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.258, 260, 351-355, 447-453 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Задоволити частково скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (адреса: 79008, м.Львів, пл. Галицька,15, ) на дії Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79019, м. Львів, пр. Чорновола, 39, ) , заінтересовані особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 )

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчишина Ю.А. щодо закінчення виконавчого провадження №69835738 від 14.12.2023 р.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Зінчука Л.І. щодо закінчення виконавчого провадження №69835642 від 14.12.2023 р.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №69835738 від 14.12.2023 р.

Скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №69835642 від 14.12.2023 р.

Відмовити в задоволенні решти заявлених в скарзі вимог.

Повний текст ухвали складено 03.05.2024 р.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуючий суддя Радченко В.Є.