печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-2314/24
29 травня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі
головуючого судді - Соколова О.М.,
при секретарі судового засідання - Проскурні А.Г.,
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що відповідно до рішення акціонера ПрАТ «Газенерго-Україна» від 20 березня 2014 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) був обраний з 26 березня 2014 року на посаду директора Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна» (далі - відповідач 1, ПрАТ«Газенерго-Україна»).
На виконання п. 2 рішення акціонера ПрАТ «Газенерго-Україна» від 20 березня 2014 року, відповідно до Наказу ПрАТ «Газенерго-Україна» №5-к від 26.03.2014 p., позивач був призначений на посаду директора ПрАТ «Газенерго-Україна» за сумісництвом з 26 березня 2014 року.
На даний час відповідач 1 не веде господарської діяльності та не має найманих працівників, окрім директора.
07.07.2021 року позивач написав на ім`я єдиного акціонера ПрАТ «Газенерго-Україна» Компанії Генерале Ідрокарбурі С.П.А. заяву про звільнення за власним бажанням, з проханням прийняти відповідне рішення акціонера про звільнення позивача з посади директора ПрАТ «Газенерго-Україна» з 30.07.2021 р. на підставі ст. 38 КЗпП України, провести з ним повний розрахунок і виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань відомості про зазначення його директором ПрАТ «Газенерго-У країна».
08.09.2021 року дане міжнародне відправлення повернулося назад позивачу без вручення, у зв`язку з закінченням терміну зберігання у відділенні поштового зв`язку.
Таким чином, ПрАТ «Газенерго-Україна» не виконало вимоги трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора ПрАТ «Газенерго-Україна», чим були порушені права позивача на припинення трудових відносин.
За наведених обставин позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року у справі відкрито провадження для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, проте в матеріалах справи міститься заява від позивача про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити
Відповідач 1 у судовезасідання не з`явився, про час та місцерозглядусправиповідомлявсяналежним чином, шляхом направленнясудовихповісток та розміщенняоголошення на сайтіПечерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 Цивільногопроцесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідачвважаєтьсяповідомленим про розглядсправиналежним чином.
Відповідач 2 у судовезасідання не з`явився, про час та місцерозглядусправиповідомлявсяналежним чином, шляхом направленнясудовихповісток та розміщенняоголошення на сайтіПечерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідачвважаєтьсяповідомленим про розглядсправиналежним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Так, матеріалами справи встановлено, щозгідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є директором ПрАТ «Газенерго-Україна».
Відповідно до матеріалів справи 07.07.2021 року позивач написав на ім`я єдиного акціонера ПрАТ «Газенерго-Україна» Компанії Генерале Ідрокарбурі С.П.А. заяву про звільнення за власним бажанням, з проханням прийняти відповідне рішення акціонера про звільнення позивача з посади директора ПрАТ «Газенерго-Україна» з 30.07.2021 р. на підставі ст. 38 КЗпП України, провести з ним повний розрахунок і виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань відомості про зазначення його директором ПрАТ «Газенерго-У країна».
08.09.2021 року дане міжнародне відправлення повернулося назад позивачу без вручення, у зв`язку з закінченням терміну зберігання у відділенні поштового зв`язку.
Станом на день подання позовної заяви відповіді від відповідача 1 не надійшло.
За змістом статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається.
Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про директора товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя».
У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.
Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.
За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.
Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.
Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.
Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Звертаючись до суду з позовом, позивач просив припинити трудові відносини з ПрАТ «Газенерго-Україна`у зв`язку зі звільненням з посади директора за власним бажанням.
Крім того, відповідно до пункту 13 частини другої статті 9 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
У частині першій статті 25 цього Закону визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.
В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.
Таким чином, оскільки відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ОСОБА_1 і ПрАТ «Газенерго-Україна», суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин між ОСОБА_1 і ПрАТ «Газенерго-Україна», підставі частини першої статті 38 КЗпП України з внесенням відповідних відомостей у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Разом з тим, що стосується заявлених позивачем позовних вимог до Печерської районної в місті Києві державна адміністрація (відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців)зобовязання останніх внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення відомостей про ОСОБА_1 як директора ПрАТ «Газенерго-Україна», суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Стаття 19 Конституції передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок державної реєстрація змін до відомостей та інших реєстраційних дій про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань проводиться в порядку встановленому ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема пунктом 2 частини 1 передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Пунктом 3 Частини 5 зазначеної вище статті передбачено, що суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини 1 цієї статті проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання що на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, суб`єкт державної реєстрації вносить зміни відомостей в Єдиному реєстрі щодо виключення запису керівника відповідної юридичної особи.
Суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити, виключати будь-які відомості до єдиного державного реєстру, що буде порушенням дискреційних повноважень цього органу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що Печерська районна в місті Києві державна адміністрація (відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців), відповідно до покладених на нього повноважень та прав, не порушив жодних прав позивача, суд вважає, що з відповідача 1 підлягають стягненню на користь позивача сплачена ним при зверненні до суду сума судового збору у розмірі 908,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 8, 21, 43, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 22, 36, 38 Кодексу Законів про працю України, ст. ст. 5, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна», Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців) про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії- задовольнити частково.
Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 Приватним акціонерним товариством «Газенерго-Україна»у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна» за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Газенерго-Україна»на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 908,00 грн.
У задоволенні іншоїчастинипозовнихвимог- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя О.М.Соколов