ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6948/19
Провадження № 2/210/27/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 лютого 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Яблочної А.О., Печарник В.О., Козіної В.А.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 28.04.2005 року до 17.05.2019 року позивачка і ОСОБА_10 проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, але не встигли звернутися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер. Після смерті ОСОБА_10 (далі Спадкодавець), відкрилася спадщина на належну йому квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 17,1 м2.

За життя Спадкодавця, ним не був складений заповіт, згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України, вступають в дію норми спадкування за законом. Позивач є спадкоємцем 4-ї черги, адже проживала однією сім`єю із Спадкодавцем з 28.04.2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто протягом 15 років.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що прийняла спадщину, крім того вона звернулася до приватного нотаріуса Перекопської І.С. за місцем подання заяви про прийняття спадщини усиновленим сином покійного ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини.

Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини позивач, відповідно до ч. 1 ст.1297, ч. 1 ст. 1298 ЦК України, звернулася до того ж приватного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус зазначеної нотаріальної контори відмовила їй у оформленні права на спадщину, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо та роз`яснено, що вона має право звернутися до суду із заявою «про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнанням права спадкування за законом».

Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі Спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Для підтвердження факту проживання однією сім`єю зі Спадкодавцем без реєстрації шлюбу позивач має спільні фотографії, квитанції про участь у витратах на ремонт і сплату комунальних послуг, кредитні договори на потреби сім`ї та лікування Спадкодавця, інші письмові докази (документи), правовстановлюючі документи на квартиру, документи на поховання Спадкодавця.

Позивач зазначає, що зі спадкодавцем проживали за адресою реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 більше 15 років, бажали зареєструвати шлюб, вели спільне господарство, а коли він хворів здійснювала догляд за ним, піклувалася про його здоров`я, коли не вистачало коштів на лікування, позивач оформляла кредити, бо зарплатня у покійного чоловіка була не високою, а позивач була фізичною особою підприємцем і могла оформити кредитні договори на потреби сім`ї, ремонт квартири, відпочинок у відпустці, сплачувати за комунальні послуги. Відповідно і поховання чоловіка робила за власний рахунок.

Окрім позивача як другого члена подружжя, ще є інший претендент на зазначене спадкове майно - усиновлений син покійного чоловіка від першого шлюбу ОСОБА_3 , який теж подав до нотаріальної контори заяву про право на спадщину.

Хоча за життя спадкодавець ОСОБА_10 чітко попереджав останнього, що квартира в якій позивач з чоловіком протягом останніх 15 років проживали разом, в якій вона була зареєстрована як член сім`ї, в якій за власні спадкові кошти, які позивач отримала від продажу спадщини своєї матері зробила поліпшення на вартість на сьогодні більш ніж 250 000 гривень і за яку разом із покійним чоловіком сплачували комунальні послуги, повинна залишатися за позивачем.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд встановити факт проживання Спадкоємця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю із Спадкодавцем ОСОБА_10 померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 28.04.2005 року до 17.05.2019 року. Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_10 померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 статі 1259 та 1261 ЦК України.

Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на наступне. Відповідач з батьком були близькими людьми і його наміри йому були добре відомі. Батько не збирався оформлювати офіційно відносини з позивачкою, так як відносини полягали тільки у постійних застіллях, п`янках і гулянках. Доказами вказаного є фото, додані до позовної заяви. Батько вважав позивачку ненадійною людиною, яка не вміла ні вести господарство, ні розпоряджатися фінансами. У позивачки були постійні фінансові борги, про що свідчать копії кредитних договорів, додані до позовної заяви.

Позивачка у позовній заяві не наводить жодного доказу того, що 14 років вона проживала з батьком відповідача однією сім`єю. Більше того, до позовної заяви додана копія паспорта позивачки, у якому стоїть відмітка про те, що позивачкою 24.04.1984 зареєстрований шлюб з ОСОБА_11 .

Довідка від 18.11.2019 видана головою ОСББ «Добробут-74» з перевищенням повноважень, так як тільки суд може встановлювати факт проживання сім`єю. А місце реєстрації за однією адресою не є доказом існування сімейних відносин.

Щодо вказаного позивачкою у позовній заяві про поліпшення квартири у сумі 250000,00 грн., то вони спростовуються нею ж доданим витягом зі звіту про незалежну оцінку майна від 26.11.2019 року, відповідно до якого ринкова вартість квартири становить 101372,00 грн.

Батько не був людиною похилого віку, у нього не було тяжкої хвороби, каліцтва, окрім того, то все частіше і частіше він став зловживати спиртним. Безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Батько за все життя навіть на лікарняному перебував декілька разів. Працював лікарем стоматологом ортопедом у ортопедичному відділенні КЗ стоматологічна поліклініка №7 до 14 травня 2019 року і отримував заробітну плату. ІНФОРМАЦІЯ_1 йомустало погано, а вже через три дні він помер.

Так, дійсно батьку була проведена операція по зору у вересні 2018 року, гроші на яку він отримав на роботі як виплату заборгованості по заробітній платі у розмірі більше 13000,00 грн. Ще за своє життя він зламав ногу, але ОСОБА_1 , яка вказує, що проживала з ним у той час була у Росії на заробітках і відповідач сам доглядав його, допомагав по господарству і возив на перев`язки.

07.01.2019 року батькові виповнилося 60 років, йому призначили пенсію і виплатили 10 пенсій, як медичному працівнику комунального закладу міста. Угода постачання товарів медичного призначення, додана до позовної заяви, не є доказом оплата коштів ОСОБА_1 , тим більше, що договір укладений самим ОСОБА_10 і ним же оплачений.

Позивачка вказує, що кредити вона брала, щоб лікувати батька, що є неправдою, так як відповідно до копій кредитних договорів, кредити отримані у 2007 р., 3 кредити у 2008 р., 2009 р., 2010 р., у 2013 р., у 2014 р. Що стосується виготовлених копій, то з цих копій неможливо нічого прочитати крім того, що саме позивачка отримала кредити і копії договорів не вказують на те, куди були витрачені кредитні кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є колишньою дружиною ОСОБА_10 , з яким проживала у шлюбі 19 років та матір`ю відповідача. Після розлучення продовжувала спілкуватися з колишнім чоловіком, працювали разом. Інколи спілкувалася із позивачкою, ходила до них в гості і вони також приходили. При розлучені ОСОБА_10 залишив трьохкімнатну квартиру, а в замін вона йому купила квартиру за яку зараз спір. Приблизно за рік колишній чоловік зробив ремонт у своїй новій квартирі, коли ще не проживав з позивачкою. ОСОБА_10 не хотів більше одружуватися, а лише жити в цивільному шлюбі. Син постійно спілкувався зі своїм батьком і доглядав його, оскільки після розлучення він почав зловживати спиртними напоями. ОСОБА_10 сторонньої допомоги не потребував, «лежачім» не був. Скільки часу ОСОБА_1 прожила з померлим не знає, похованням займалася позивачка. Нічого спільного позивачка із померлим в квартиру не купили. На даний час ОСОБА_1 проживає у спірній квартирі, за неї не платить, у зв`язку з чим виникли борги.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила, що вона знала ОСОБА_10 з 1986 року, товаришували, в кінці 2004 запросила його до себе, щоб відсвяткувати разом Новий Рік, але ОСОБА_10 сказав, що в нього з`явилась нова дружина ОСОБА_1 і вони будуть разом зустрічати Новий Рік. 16.04.2005 року святкувала своє день народження, на якому також були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , у них були дуже гарні відносини і проживали вони уже разом на той час. Коли ОСОБА_10 розлучався зі своєю першою дружиною, вона попросила його залишити їй з сином трьох кімнатну квартиру, а йому в обмін дісталась однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Коли він отримав однокімнатну квартиру, то попросив її та її доньку, допомогли зробити ремонт, тому що квартира була у занедбаному стані, ремонт зовсім був відсутній. Це було в 2001 році, а з ОСОБА_1 він почав жити з кінця 2004 року. У позивачки був будинок, який вона продала і на отримані кошти вони зробили ремонт. Вони разом жили постійно з 2005 року по 2019 рік, тобто по день його смерті. ОСОБА_10 останні роки хворів, за ним доглядала ОСОБА_1 , але до останніх днів він працював, «лежачім» не був. Запитувала у нього, чому не одружуєтесь, він відповів, що планують. Син приходив, але дуже рідко.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що знайома з позивачкою та померлим ОСОБА_10 з моменту їх заселення в квартиру, були сусідами, кожного дня зустрічалися, чула їх розмови за весілля. Коли приходив син, відповідач по справі, просив у батька кошти та обговорювали фінансові питання. З ОСОБА_1 у ОСОБА_10 були чудові відносини, вони разом проживали з 2005 року, як чоловік та дружина, робили ремонт в квартирі. Коли ОСОБА_10 хворів, за ним доглядала ОСОБА_1 , похованням займалася також вона. ОСОБА_1 та ОСОБА_10 проживали разом дуже довго,чому не одружилися не відомо, чи був померлий «лежачій» також не відомо, на вулицю виходив.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснив, що із ОСОБА_10 разом працювали, на той час він проживав сам, а десь через рік чи два почав проживати із ОСОБА_1 . Допомагав робити ремонт в їх квартирі, встановлювали ванну, балкон та інше, за роботу платили разом, але частіше - ОСОБА_1 , оскільки на той час ОСОБА_10 не платили заробітну плату. Потім ОСОБА_10 захворів, а ОСОБА_1 за ним доглядала. Його син ОСОБА_10 до батька приходив лише коли потрібні були кошти.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що із ОСОБА_10 знайомий з 2002-2003 року, а з ОСОБА_1 з 2004-2005 року. ОСОБА_10 купив занедбану квартиру і почав робити в ній ремонт. Допомагав йому, а потім з`явилася ОСОБА_1 і допомагала робити ремонт за кошти, які отримала від продажу спадкового будинку, оскільки ОСОБА_10 не платили заробітну плату. У 2007 році звільнився з роботи і більше не спілкувався з ними, тому за хворобу та смерть ОСОБА_10 нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , в якості свідка, суду повідомила, що була знайома з померлим дуже давно, потім почали жити разом. В 2001 році ОСОБА_10 подарували однокімнатну квартиру, так як він залишив трьохкімнатну своїй колишній дружині та сину. У 2004 році зустрілися і уже 2005 рік зустрічали разом, тоді він і запропонував жити разом. На той час працювала на потязі, мала гарну заробітну плату, але часто була у відрядженнях, що не подобалося ОСОБА_10 . У зв`язку з цим вона звільнилася і пішла працювати на базар, як ФОП. Коли почали жити разом квартира була у занедбаному стані. На той момент мала частку будинку, яку отримала у спадок. Разом було вирішено продати належну частку в даному будинку і за отримані кошти почали робити ремонт в квартирі. Проживали разом, мали гарні відносини, вели спільне господарство, був спільний сімейний бюджет, коли ОСОБА_10 не отримував заробітну плату, то жили на її кошти. Із ОСОБА_10 не встигли зареєструвати шлюб, але планували. У ОСОБА_10 були серйозні проблеми зі здоров`ям, він до останнього ходив на роботу, але потребував допомоги, оскільки мав проблеми із сечовивідною системою, тобто була необхідність в частому купанні та переодяганні. В останній тиждень життя він прийшов з роботи, сказав, що погано себе почуває, тому взяв на роботі три дні відгулу, пололи його у лікарню, до через пару днів він помер. Похованням займалася самостійно. Його син ОСОБА_3 років п`ять взагалі не приходив до батька, а з`являвся лише тоді коли у нього були проблеми і потрібні були гроші.

В судовому засіданні позивач та представника позовну заяву підтримали та просили її задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13).

Після його смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_10 на підставі договору дарування квартири від 14.02.2001 року (а.с. 46).

ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської І.С. про видачу на підставі ст. 1264 ЦК України про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким вона проживала однією сім`єю, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, постановою нотаріуса від 25 листопада 2019 року їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва, оскільки не надано документів підтверджуючий факт родинних або інших відносин спадкоємцем ОСОБА_1 із спадкодавцем (а.с. 50).

Крім того, у постанові зазначено, що ОСОБА_10 має спадкоємця, який має право на спадкування відповідно до ст. 1261 ЦК України, який спадщину прийняв.

Померлий ОСОБА_10 мав сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 67).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 81 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України закріплено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно п. 5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 5 від 31.03.1995 року, а саме, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють і нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину

Факт проживання однією сім`єю померлого ОСОБА_10 та позивачки ОСОБА_1 , як чоловіка та жінки без шлюбу, окрім пояснень сторін по справі та свідків, також, підтверджується письмовими матеріалами справи, зокрема:

-копією паспорта на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якого остання з 21.08.2007 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10);

-довідкою виданою головою ОСББ «Добробут-74» від 18.11.2019 року, згідно якої сім`я ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_2 , складається з одного чоловіка ОСОБА_1 (а.с. 12).

-фотографіями долученими до позовної заяви (а.с. 14-16);

-квитанціями про сплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_2 , платниками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с. 43-45).

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, пояснення сторін та свідків, в їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 28.04.2005 року до 17.05.2019 рік.

Щодо позовної вимоги визнання за позивачкою права на спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 ст. 1259 та ст. 1261 ЦК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Тобто, відповідач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги.

Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем третьої черги.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Оскільки, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали до часу відкриття спадщини не менше п`яти років однією сім`єю у період з 28.04.2005 р. по 17.05.2019 р.; ОСОБА_10 переніс операцію на очах, мав проблеми із сечовивідною системою, тому потребував постійного догляду; позивач постійно піклувалася та доглядала ОСОБА_10 , купувала йому ліки та інші засоби для покращення його здоров`я; також за свої кошти робила ремонт у квартирі, що підтвердили свідки у судовому засідання; матеріально допомагала спадкодавцеві, оскільки він отримував малу заробітну плату, виплату якої інколи затримували, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право на спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 ст. 1259 та ст. 1261 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1397,93 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258,263-265,293-294,315-316,318-319 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 28.04.2005 року до 17.05.2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування за законом у першу чергу після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі ч. 2 ст. 1259 та ст. 1261 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_4 ) сплачений судовий збір у розмірі 1397,93 грн. (одна тисяча триста дев`яносто сім гривень дев`яносто три копійки).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29 лютого 2024 року.

Суддя: В. Є. Сільченко