Справа № 462/8903/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2024 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аданд» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, покликаючись на те, що 15 липня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис, про стягнення з позивача заборгованості в розмірі 18 622,09 грн. Проте, станом на дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса, чинне законодавство не передбачало умов та підстав для вчинення виконавчого напису при поданні кредитного договору або договору позики, викладеного в простій письмовій формі. У даному спорі приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі норми (п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів), який рішенням суду визнано незаконною та нечинною. Учинення виконавчого напису на підставі нотаріально непосвідчених письмових договорів чинним законодавством станом на 15 липня 2020 року також не передбачалось. Крім того, зі змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги просив задовільнити в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04 грудня 2023 року, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №62832264, за виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за №24116.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, яку було отримано відповідачем 22 березня 2024 року. Відзив до суду направлено не було.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15 січня 2014 року, між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №002-13000-150114. На підставі договору відступлення права вимоги №14/05/2020-ФА від 14.05.2020, ПАТ "Дельта Банк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" право вимоги за кредитним договором.

15 липня 2020 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №24116. За даним виконавчим написом на користь ТОВ "ФК "Аланд" стягнуто 18 322,9 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 12 147,7 грн; простроченої заборгованості за процентами 6 175,2 грн. Загальна заборгованість відповідача становить 18 622,09 грн.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно пп. 3.1. та 3.4 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5,нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року№ 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Також, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Зі змісту досліджених під час розгляду справи доказів достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу, який би стверджував, що позивачу було надіслано письмову вимогу про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Вказане свідчить, що позивача не було повідомлено про вимогу кредитора, а тому, нотаріус не переконався у безспірності грошових вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, та підлягають до задоволення, оскільки як було встановлено під час розгляду та відповідачем не надано доказів зворотного, відсутні будь-які належні та допустимі докази вчинення виконавчого напису в установленому законом порядку.

Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., суд зазначає наступне. За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, суд приходить до переконання, що витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., є надмірними та не узгоджуються зі складністю цивільної справи, оскільки така є малозначною. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу, який би стверджував з чого саме складається вказана сума з надання правової допомоги.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, в розмірі 1000 грн., які є сумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а також тому, що їх стягнення з відповідача не становить надмірний тягар та не суперечить принципу розподілу витрат. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у справі №910/15944/17 від 24.01.2019 року.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 04 грудня 2023 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.07.2020 №24116, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аданд» / адреса м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 14, офіс 301, / на користь ОСОБА_1 / адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 /одна тисяча/ гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аданд» / адреса м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 14, офіс 301, / на користь ОСОБА_1 / адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 536 /п`ятсот тридцять шість/ гривень 80 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аданд» / адреса м. Київ, вулиця Саксаганського, будинок 14, офіс 301, / на користь держави судовий збір в розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 04 грудня 2023 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш