Справа №: 398/5012/23
провадження №: 2/398/695/24
"24" січня 2024 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Дубровська Н.М.,
при секретарі Баранник Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії в загальному позовному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,
Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Гулян Я.В. звернулася до суду з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належав йому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 24.11.2000 року на Універсальній товарній біржі «Ален» за реєстраційним №550 та зареєстрованого КП «ОМБТІ» 01.12.2000 року. Однак постановою нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Чернишова С.С. від 12.09.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ, на підставі якого належав спадкодавцю, не відповідає вимогам закону. Договір купівлі-продажу, на підставі якого належав спадкодавцю будинок, укладений на Універсальній товарній біржі «АЛЕН» та не посвідчений нотаріально відповідно до ст. 657 ЦК України. У зв`язку з цим вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та змушена звернутися до суду.
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.11.2023 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Як передбачено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Положеннями ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1статті 1268 ЦК України).
У відповідності до розділу 10, п. 4, п. п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.
В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_1 .
Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Постановою нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Чернишова С.С. від 12.09.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючий документ, на підставі якого належав спадкодавцю, не відповідає вимогам закону. Договір купівлі-продажу, на підставі якого належав спадкодавцю будинок, укладений на Універсальній товарній біржі «АЛЕН» та не посвідчений нотаріально відповідно до ст. 657 ЦК України
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України), та є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
В постанові Верховний Суд України від 04.04.2011 року (справа № 3-18гс 11) роз`яснено, що згідно з вимогами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.
Аналогічні роз`яснення містяться і в пункті 37 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5.
З матеріалів справи вбачається, що Договір купівлі-продажу, реєстраційний номер №550 від 124.11.2000, згідно з яким брокер брокерської контори ТОВ «АЛЕН» Дідур С.О., що діє за дорученням від ОСОБА_3 з одного боку та брокер брокерської контори ТОВ «АЛЕН» Табачков С.О., що діє за дорученням від ОСОБА_5 , з іншого боку, уклали на Універсальній товарній біржі «Ален» договір купівлі-продажу частину житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 . Житловий будинок належить продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14 листопада 2000 року ОСОБА_6 , що був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ален» на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», без нотаріального засвідчення, з подальшою реєстрацією в бюро технічної інвентаризації від 01.12.2000 року.
Згідно архівної довідки №597 від 22.09.2023 року право власності на будинок по АДРЕСА_1 за архівними даними КП «ОМБТІ» належало ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2000 року зареєстроване УТБ «Ален» р№550. Вказана інформація актуальна станом на 01.01.2013 року, але не підтверджує відомостей, щодо наявності чи відсутності об`єкта нерухомого майна, або зміни у його складі на дату видачі довідки.
Згідно з інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо майна спадкодавця ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована, номер у Спадковому реєстрі 71202616, номер у нотаріуса 84/2023.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Оскільки Договір купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1 був укладений 24.11.2000, тобто до набрання чинності ЦК України від 01.01.2004, до даних правовідносин слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.
Відповідно до статті 4 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.
Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.
За загальним правилом, визначеним у статтях47,227 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договори купівлі-продажу жилого будинку (його частини) підлягали нотаріальному посвідченню.
Згідно із частиною першою статті 128 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Тож, у відповідності до ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.
Відповідно до частини 1Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІ1 «Про товарну біржу»(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.
Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню, (ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»).
Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.
Отже, законодавець на час виникнення спірних правовідносин не вимагав нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі.
Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено що, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до діючого на даний час законодавства, саме ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Враховуючи, що Договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_2 від 24.11.2000 був укладений до набрання чинності ЦК України від 01.01.2004, він був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ален» 24.11.2000 року, реєстраційний номер №550, а також Олександрійським МБТІ, реєстраційний номер від 01.12.2000 року, норми діючого на той час Закону України «Про товарну біржу» не вимагали його нотаріального засвідчення та іншої державної реєстрації ніж в МБТІ, тому набуття права власності на вказаний вище будинок є правомірним.
Відповідно, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на зазначений будинок і позивачка у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини за законом.
Оскільки державним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її батькові ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 24.11.2000 року, а також враховуючи те, що такий договір на момент його укладення не потребував нотаріального посвідчення та іншої державної реєстрації ніж в МБТІ, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання права власності в порядку спадкування.
Керуючись ст.ст.12,13,81,263-265,280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати дійсним Договір купівлі-продажу частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , укладений ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 24.11.2000 року на Універсальній товарній біржі «АЛЕН» за реєстраційним №550.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Дубровська Н.М.