Номер провадження: 22-ц/813/814/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 10.10.2018 року надійшов позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні обґрунтовані з посиланням на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (найменування якого з 21.12.2009 року стало Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 20 червня 2008 року, відповідно до якого позичальнику банк надав кредит у розмірі 25500,00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту та не пізніше 20 червня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п.1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами було визначено проценту ставку 15% річних. Згідно п.1.4 додаткової угоди до кредитного договору, у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення боргу. Позивач вказував, що у забезпечення виконання кредитних зобов`язань був укладений іпотечний договір від 20.06.2008 між банком та ОСОБА_1 , яка передала банку в іпотеку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 .

Позивав посилалався на те, що позичальник протягом тривалого періоду не виконував свої кредитні зобов`язання та у зв`язку з виникненням простроченої заборгованості банк звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (поручителя) про стягнення боргу. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015 року (справа №522/1434/14-ц) було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 21 361,61 дол. США та судові витрати. Однак, до теперішнього часу рішення суду залишилось невиконаним.

Станом на 24.09.2018 заборгованість позичальника за кредитним договором становить по кредиту та процентам 40 583.95 дол. США та пені у розмірі 334 440, 53 грн., з яких: - 16 383, 62 дол. США борг по кредиту; - 23 745, 33 дол. США борг по відсотках, нарахованих по 31.08.2018 року; - 144 914, 76 грн. пеня за несвоєчасне погашення боргу за кредитом за період із 24.09.2017 року по 24.09.2018 року; - 189 525, 77 грн. пеня за несвоєчасне погашення боргу за процентами за період із 24.09.2017 року по 24.09.2018 року.

Тому банк у рахунок погашення боргу за кредитним договором бажає звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 з прилюдних торгів за початковою ціною 242 537, 00 грн, яка підлягає уточненню та буде визначена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності (т. 1, а.с. 1-2).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.10.2018 справу передано за підсудністю на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (т. 1, а.с. 63).

13 травня 2020 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, вирішено відмовити (т. 1, а.с. 215-219).

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «УкрСиббанк» 15.06.2020 направила апеляційну скаргу. В своїй скарзі апелянт зазначав, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015 стягнуто заборгованість в сумі 21 361,61 дол. США на рахунок банку. Вказана сума є неоспорюваною та має бути сплачена спадкоємцями за рахунок отриманого майна в спадщину. Інші суми, які банк включи до складу позовних вимог є оспорюваними та підлягали перевірці судом в процесі розгляду справи. Разом з тим суд, встановивши порушення прав позивача, право на звернення стягнення на предмет іпотеки, невиконання заочного рішення від 29.01.2015, відмовив в задоволенні позовних вимог в зв`язку з необґрунтованістю розміру заборгованості. Тому апелянт просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог (т. 1, а.с. 225-229).

07 грудня 2021 року постановою Одеського апеляційного суду (головуючий суддя Вадовська Л.М., судді Колесніков Г.Я., Сєвєрова Є.С.) апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» вирішено задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року вирішено скасувати. Позов акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , за участю правонаступника третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Вирішено звернути за укладеним між ОСОБА_1 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 20 червня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за №2578, стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 32,8 кв.м житловою площею 15,6 кв.м, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_3 ; та належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 грудня 2007 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною предмета іпотеки, визначеною при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення перед акціонерним товариством «УкрСиббанк» () за укладеним між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» () та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) Договором про надання споживчого кредиту №0 від 20 червня 2008 року заборгованості станом на 10 січня 2014 року в загальній сумі 21361,61 доларів США. Стягнено з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальній сумі 4405 грн. 00 коп. (т. 2, а.с. 21-24).

10 травня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 вирішено задовольнити частково; постанову Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року скасувати; справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т. 2, а.с. 103-108).

25 травня 2022 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями дана справа розподілена колегії суддів в складі головуючого судді Дришлюка А.І., судді Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.05.2022 справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду (т. 2, а.с. 129-131).

В процесі розгляду справи апеляційним судом витребовувались матеріали цивільних справ № 522/1434/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та № 523/7488/20 за позовом акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованост для огляду в судовому засіданні. Також апеляційний суд витребував інформацію про стан виконання заочного рішення від 29.01.2015 в справі № 522/1434/14.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник апелянта подав заяву про розгляд справи без участі представника. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з поганим самопочуттям.

Оскільки справа знаходиться в провадженні судів тривалий час, враховуючи, що апелянт подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а представник відповідача не надав будь-яких підтверджень проблем зі станом здоров`я, апеляційний суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності апелянта.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлення банком позову до позичальника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалення в 2015 році відповідного заочного рішення свідчить про те, що кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, та на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто після зміни банком строку виконання основного зобов`язання право кредитодавця нараховувати інші передбачені договором платежі припинилося.

Спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця.

Так, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру заборгованості, в рахунок погашення якої заявленого вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому відмовив в задоволенні позовних вимог.

Як було вище зазначено, апеляційний суд постановою від 07.12.2021 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким вирішив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в загальній сумі 21361,61 доларів США.

10.05.2022 Верховний Суд, скасовуючи постанову апеляційного суду від 07.12.2021 та повертаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції вказав, що суд апеляційної інстанції не врахував положення законодавства, які регулюють спірні правовідносини, не звернув увагу на те, що майновий поручитель ОСОБА_1 не є спадкоємцем позичальника ОСОБА_3 , не дослідив дотримання АТ «УкрСиббанк» обов`язку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, не встановив коло спадкоємців позичальника, які прийняли у спадщину після його смерті й замінили боржника в основному зобов`язанні, а також обсяг відповідальності спадкоємців позичальника, виходячи із вартості успадкованого майна. Апеляційний суд не вирішував питання щодо наявності або відсутності підстав для припинення іпотеки, передбачених частиною першою статті 523 ЦК України, з урахуванням положень пункту 6.8 іпотечного договору від 20 червня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції від 13.05.2020 в межах доводів апеляційної скарги з врахуванням вказівок касаційного суду в постанові від 10.05.2022, яка була прийнята за результатами розгляду цієї справи.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судами в процесі розгляду справи між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 20 червня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 25 500 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, та не пізніше 20 червня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору (п.1.1, 1.2 кредитного договору). За користування кредитними коштами було визначено проценту ставку 15% річних (т. 1, а.с. 32-36).

У забезпечення виконання позичальником кредитних зобов`язань за вказаним кредитним договором 20 червня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку банку нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 23-26).

Вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи та не оспорювалось в процесі розгляду справи (т. 1, а.с. 22).

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015 в справі №522/1434/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 на користь ПАТ «УкрСиббанк`у розмірі 21 361, 61 дол. США та судові витрати (т. 1, а.с. 21).

Рішення набрало чинності 10 лютого 2015 року разом з тим виконано не було, в зв`язку з чим банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно розрахунку боргу, наданого банком до даного позову, заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 24.09.2018 складає по кредиту та процентам 40 583.95 дол. США та пені у розмірі 334 440, 53 грн., з яких: - 16 383, 62 дол. США борг по кредиту; - 23 745, 33 дол. США борг по відсотках, нарахованих по 31.08.2018 року; - 144 914, 76 грн. пеня за несвоєчасне погашення боргу за кредитом за період із 24.09.2017 року по 24.09.2018 року; - 189 525, 77 грн. пеня за несвоєчасне погашення боргу за процентами за період із 24.09.2017 року по 24.09.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції 11.02.2016 зроблено актовий запис №1648 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 158).

Спадкоємцем ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 , яка 16.09.2016 отримала свідоцтво про право на спадщину, що підтверджується матеріалами спадкової справи №38/2016, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 200).

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду. Щодо суми заборгованості

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 29.01.2015 в справі №522/1434/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 на користь ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 21 361, 61 дол. США.

За змістом положень цивільного законодавства кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Оскільки за обставинами даної справи, заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 встановлена заочним рішенням від 29.01.2015 складає 21 361, 61 дол. США, то розрахунок заборгованості, наданий позивачем до позовної заяви, є необґрунтованим, що правильно було встановлено судом першої інстанції. Відомості про те, що банк звертався до суду з позовом про стягнення відсотків відповідно до положень ст. 625 ЦК України в матеріалах справи відсутні.

Отже, оскільки заборгованість за кредитним договором від 20.06.2008 складає 21 361, 61 дол. США, то вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки мають розглядатися виходячи з суми заборгованості саме в цьому розмірі.

Щодо вимог до поручителя

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання свого зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи боржника.

За обставинами даної справи ОСОБА_1 виступила майновим поручителем за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_3 .

Боржник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадкоємцем ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У разі смерті позичальника за кредитним договором, відбувається його заміна на спадкоємця, який прийняв у спадщину спадкове майно. Тобто, відбувається заміна сторони у зобов`язанні. Спадкоємець несе відповідальність перед кредитором позичальника в межах вартості спадкового майна.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 погодилася забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником в матеріалах справи відсутні та сторонами до суду не подавалися.

Відповідно до п. 6.8 договору іпотеки від 20.06.2008 іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення іпотекодавцем боргу за договором, що обумовлюють основне зобов`язання на іншу особу або змінюється власник предмету іпотеки з інших підстав.

Виходячи з буквального тлумачення, положення цього пункту, зокрема щодо «переведення іпотекодавцем боргу за договором, що обумовлюють основне зобов`язання на іншу особу» стосуються ситуації, в якій іпотекодавець та боржник є однією та тією ж особою. В той час як за обставинами даної справи позичальник та іпотекодавець є різними особами. Як було вище зазначено, ОСОБА_1 є майновим поручителем за договором.

Отже, оскільки за обставинами даної справи відбулась заміна боржника на його спадкоємця, який відповідає перед кредитором в межах вартості спадкового майна, а відомості про те, що майновий поручитель ОСОБА_1 погодилася забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником відсутні, то підстави для задоволення позовних вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Вказана позиція узгоджується з висновками Великої палати Верховного Суду в справі № 520/7281/15 (постанова від 13.03.2019). Крім того, Велика палата Верховного Суду в справі № 570/3891/14 (постанова від 04.07.2023) не знайшла відстав для відступу від вказаних висновків в справі № 520/7281/15.

Враховуючи наведене, апеляційний суд змінює та доповнює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивування.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 отримала в спадщину автомобіль марки NISSAN MICRA, 2000 р.в. (т. 1, а.с. 200).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2022 (справа № 523/7488/20) вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Укрсиббанк» 62458 грн, що складає вартість автомобіля марки "Nissan" модель "Micra" 2000 року випуску, чорного кольору, тип-легковий комбі-В, шасі (кузов,коляска) № НОМЕР_3 , об`єм двигуна 998, реєстраційний номер НОМЕР_4 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20.06.2008, укладеним з ОСОБА_3 .

Щодо строку звернення до суду з відповідними вимогами

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України, в редакції, на момент виникнення правовідносин, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань (постанова Великої палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Як було вище зазначено позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В своїй заяві про надання відомостей, направленій до апеляційного суду 15.02.2024, представник банку зазначив, що за виконавчим листом по боржнику ОСОБА_3 виконавче провадження № 50096673 було закінчене 02.12.2016 у зв`язку зі смертю боржника. Тобто, кредитор міг знати про відкриття спадщини та відповідно звернутися з вимогами до спадкоємців. З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки банк звернувся 10.10.2018.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу та змінює і доповнює оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2020 року змінити та доповнити в частині мотивування. В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда