Номер провадження 2/754/414/24
Справа №754/9855/23
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

секретаря: Солонюк К.Г.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є сином та спадкоємцем ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на майно: частина квартири АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2 . Вказане майно позивач прийняв шляхом подання відповідної заяви до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. Під час вчинення нотаріальних дій, нотаріусом повідомлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно позивача наявна інформація про накладення обтяжень, які на даний час не зняті. Обтяження накладені на підставі постанови ВДВС Деснянського району м. Києва № ае 677108 від 21.07.2006. При цьому нотаріус вказала, що наявне обтяження не перешкоджає у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але унеможливлює розпорядження ним успадкованим майном. На заяву про надання інформації по виконавчому провадженню, відповідач повідомив про те, що на виконанні перебували виконавчі провадження, де боржником був позивач. Підставою для відкриття виконавчих проваджень - виконавчі листи Апеляційного суду Київської області від 23.06.2006 про стягнення з позивача грошових коштів, 05.09.2008 державним виконавцем винесені постанови про повернення виконавчих документів. Наявне обтяження зареєстроване на підставі постанови ВДВС Деснянського району м. Києва № ае 677108 від 21.07.2006, враховуючи, що виконавчі провадження формувалися виключно на паперових носіях, тому встановити, в ході виконання якого саме виконавчого провадження, винесена постанова № ае 677108 від 21.07.2006 не виявляється можливим. Вироком Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 позивача засуджено до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. Прийнято рішення про солідарне стягнення коштів по цивільним позовам з усіх засуджених на користь потерпілих осіб. Ухвалою Верховного Суду України з кримінальних справ від 01.12.2005 вирок Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 змінено. Позивач вважається засудженим за ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «з», «і»; 42, 43 КК України в редакції 1960 року, ст. 185 ч. 2 КК України в редакції 2001 року - до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. В частині солідарного стягнення коштів по цивільних позовах вирок залишено без змін. Враховуючи дати видачі виконавчих листів Апеляційним судом Київської області щодо солідарного стягнення коштів та дату винесення постанови ВДВС Деснянського району у м. Києві № ае 677108 і її подальшу реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, позивач вважає, що постанова № ае 677108 від 21.07.2006 про арешт нерухомого майна відноситься до питання конфіскації майна. На момент виконання вироку та ухвали суду касаційної інстанції у позивача не було жодних коштів та майна, яке можливо було конфіскувати, у зв`язку із чим виконавчий лист повернуто суду, який його видав, як були повернуті і виконавчі листи щодо солідарного стягнення коштів. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості щодо наявності обтяжень не містить. Конфіскація майна носить разовий характер, та конфісковане може бути лише майно, яке було у власності засудженого до винесення вироку або придбане ним за кошти, що підлягали конфіскації. Враховуючи те, що на момент засудження позивач не володів будь яким майном чи коштами, тому продовження дії арешту на невизначене майно, все майно позивача, позбавляє останнього права розпорядитися майном, яке належить йому на праві власності (успадковане майно). На підставі викладеного, позивач просить з квартири АДРЕСА_2 та частини квартири АДРЕСА_1 належних на праві власності ОСОБА_1 зняти арешт, накладений ВДВС Деснянського району у м. Києві на підставі постанови № ае 677108 від 21.07.2006 та вилучити відомості про об`єкт обтяження з невизначеного майна, всього майна.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 04.09.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Представник відповідача подав відзив, відповідно до якого просить у задоволенні позову відмовити. У відділі відсутня інформація про фактичне повне виконання рішення на підставі якого 21.07.2006 ВДВС Деснянського району у м. Києві винесено постанову № ае 677108, сплату боржником виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Представник позивача подала відповідь на відзив, відповідно до якої вказує, що представник відповідача безпідставно посилається на чинне положення ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки на момент виникнення спірних правовідносин діяла редакція ЗУ «Про виконавче провадження» від 14.04.2006. Посилання представника відповідача на відсутність інформації про сплату боргу боржником є припущенням та не може братися судом до уваги.

Представник відповідача подав пояснення та просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження:

№ 3182373 виконавчий лист від 23.06.2006 № 1-2 Апеляційний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 33490,00 грн. На підставі постанови від 05.09.2008 виконавчий документ повернуто стягувачу в порядку п. 2 ч. 1 с. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;

№ 3182481 виконавчий лист від 23.06.2006 № 1-2 Апеляційний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_4 борг в розмірі 114260,00 грн. На підставі постанови від 05.09.2008 виконавчий документ повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 с. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999;

№ 3181886 виконавчий лист від 23.06.2006 № 1-2 Апеляційний суд Київської області про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_5 борг в розмірі 68000,00 грн. На підставі постанови від 05.09.2008 виконавчий документ повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 с. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримала, просила позов задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка (а.с.190). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, про причини своєї неявки - суд не повідомлено.

Вислухавши вступне слово, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 30.07.2004 Апеляційним судом Київської області ухвалено вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «з», «і» КК України в редакції 1960 року; 143 ч.2 , 140 ч. 2 КК України в редакції 1960 року та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Стягнуто солідарно на користь ОСОБА_5 68000,00 грн., ОСОБА_3 - 33490,00 грн., ОСОБА_4 - 114260,00 грн.

Ухвалою Верховного Суду України з кримінальних справ від 01.12.2005 вирок Апеляційного суду Київської області від 30.07.2004 змінено. ОСОБА_1 вважається засудженим за ст. 93 п.п. «а», «г», «ж», «з», «і»; 42, 43 КК України в редакції 1960 року, ст. 185 ч. 2 КК України в редакції 2001 року - до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його власністю. В частині солідарного стягнення коштів по цивільних позовах вирок залишено без змін.

Згідно постанови № ае 677108 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.07.2006 (а.с.187), державним виконавцем ВДВС у Деснянському районі м. Києва Григорян О.Г. з метою примусового виконання виконавчого листа № 1-2 Апеляційного суду Київської області від 23.06.2006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави всього майна, що належить йому на праві власності, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, наявне обтяження, накладене на підставі постанови ае 677108 від 21.07.2006 ВДВС Деснянського району у м. Києві, об`єкт обтяження - все майно ОСОБА_1

22.03.2023 державний нотаріус П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори видав Барановському В.В. свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з квартири АДРЕСА_2 , що зареєстровано в реєстрі № 10-181 та свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 , зареєстровано в реєстрі № 10-182.

Позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідача Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, вказує на порушення прав позивача володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанови від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16, від 07 квітня 2021 року у справі № 174/474/17).

Крім того у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85гс19) зроблено правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)).

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).

Отже, відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним судом 07 грудня 2022 року у справі № 359/3609/19, провадження № 61-18794св20 (ЄДРСРУ № 107878102).

Таким чином, враховуючи наведені правові висновки Верховного Суду, а також те, що у постанові № ае 677108 державного виконавця ВДВС у Деснянському районі м. Києва з примусового виконання виконавчого листа № 1-2 Апеляційного суду Київської області від 23.06.2006 стягувачем всього майна ОСОБА_1 ,, що належить йому на праві приватної власності є держава, суд приходить до висновку, що відповідач - Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є неналежним відповідачем.

Клопотань відповідно до вимог ч. 2 ст. 51 ЦПК України стороною позивача заявлено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Враховуючи те, що Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не є належним відповідачем у справах про звільнення майна з-під арешту, стороною позивача не було заявлено клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні вказаного позову.

Відповідно до положення ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 18, 48, 51, 76-89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Повний текст рішення суду виготовлено: 07 березня 2024 року.

Суддя В.О.Сенюта