КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5586/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

установив:

В серпні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Свої вимоги мотивувало тим, що 21 вересня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №08-038/440к, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 158515,42 грн.

АКБСР «Укрсоцбанк» 14 червня 2010 року було перейменовано у ПАТ «Укрсоцбанк».

Пунктом 1.1. договору кредиту визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом.

ОСОБА_1 порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов`язання.

Станом на 11 червня 2018 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за договором кредиту, що включає в себе:

- 143720 грн 51 коп. - сума заборгованості за кредитом;

- 7232 грн. 17 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- 1831 грн. 46 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту;

- 395 грн. 07 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків;

- 558 грн. 31 коп. - інфляційні витрати за кредитом;

- 107 грн 98 коп. - інфляційні витрати за відсотками.

На виконання умов договору позичальнику була направлена вимога про досудове врегулювання спору, проте зазначена вимога останнім не виконана.

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року ПАТ «Альфа-Банк» залучено до участі в справі в якості правонаступника позивача ПАТ «Укрсоцбанк».

Протоколом позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» за №2/2022, складеним 18 серпня 2022 року, змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року у задоволенні зазначеного вище позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,АТ «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним та всебічним дослідженням всіх обставин справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилалось на те, що судом першої інстанції не враховано, що графік погашення заборгованості встановлено п.1.1 Договору кредиту №08-038/440к від 21 вересня 2006 року, а додатковою угодою до договору внесено зміни лише у частині договору, решта договору залишилась без змін.

Вказує, що ОСОБА_1 отримав від банку кредит на умовах визначеному у Договорі та у додатках до нього, проте повернув його не у повному обсязі, таким чином останній порушив зобов`язання, яке у відповідності до умов кредитного договору та цивільного законодавства повинно бути виконано належним чином.

Зазначає, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено докази, такі як: договір кредиту №08-038/440к від 21 вересня 2006 року, договір про внесення змін №1 до договору кредиту №08-038/440к від 21 вересня 2006 року, розрахунок суми заборгованості та уточнення розрахунку заборгованості.

Просило суд, скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом встановлено, що 21 вересня 2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №08-038/440к.

АКБСР «Укрсоцбанк» 14 червня 2010 року було перейменовано у ПАТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до п. 1.1. договору кредиту, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 70327 доларів США зі сплатою 10,5% річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п. 2.6 цього договору, та наступним порядком погашення суми основної заборгованості до 25 числа кожного місяця згідно графіку.

Сторона позивача зазначає, що відповідачем заборгованість за договором кредиту не погашена та складає 151618,97 грн., що включає в себе:

- 143720 грн. 51 коп. - сума заборгованості за кредитом;

- 7232 грн. 17 коп. - сума заборгованості за відсотками;

- 558 грн. 31 коп. - інфляційні витрати за кредитом;

- 107 грн. 98 коп. - інфляційні витрати за відсотками.

02 квітня 2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про внесення змін №1 до договору кредиту від 21 вересня 2006 року з Додатком №1 до нього.

Відповідно до п. 1.3. договору про внесення змін до кредитного договору, зміна валюти заборгованості за договором кредиту здійснюється шляхом видачі двох разових кредитів загальною сумою 495794 грн. 50 коп., з якої сума першого кредиту складає 158515 грн. 42 коп. та сума другого кредиту складає 337279 грн. 08 коп.

Пунктом 1.2. Додатку №1 до договору про внесення змін до кредитного договору передбачено, що погашення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється у строки/терміни, зазначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 2.1. Додатку №1, погашення кредиту в гривні здійснюватиметься позичальником до «02» числа (включно) кожного місяця, починаючи з 02 серпня 2017 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту у гривні до 20 вересня 2021 року (включно), на умовах визначених цим договором.

Зазначеним пунктом встановлений графік погашення кредиту в гривні, а саме, до сплати кожного місяця підлягає сума - 3170,31грн.

Згідно з п. 2.2. Додатку №1, сторони домовились встановити процентну ставку за користування кредитом в гривні, в розмірі 14 процентів річних.

Таким чином, сторонами погоджено розмір процентів та тип процентної ставки за кредитом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач надавсуду докази, щодо своєчасної оплати кредиту та станом на момент звернення до суду з позовом прострочення загального зобов`язання у ОСОБА_1 відсутнє.

У позивача відсутнє порушене, невизнане або оспорюване право, свобода чи законний інтерес з боку відповідача.

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У ч. 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що всупереч вимог ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, сторонами не погоджено такої істотної умови кредитного договору як порядок сплати процентів за кредитом, оскільки графік погашення процентів у договорі про внесення змін до кредитного договору та Додатку №1 відсутній.

За таких обставин, кредитний договір в частині порядку погашення процентів є не укладеним.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Положеннями ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно матеріалів справи відповідачем було надано розрахунок погашення заборгованості за кредитом, що відповідає умовам Додатку №1 до договору про внесення змін.

На виконання вимог п. 2.1. Додатку №1 відповідач за період з серпня 2017 року по червень 2018 року сплатив 27794,91 грн., що підтверджується платіжними документами та довідкою АТ «Укрсоцбанк» №04.22-08/96-8775 від 01 жовтня 2018 року щодо виконання кредитних зобов`язань з 21 вересня 2006 року по 01 жовтня 2018 року.

Крім того, з 05 травня 2015 року по 03 липня 2017 року відповідачем здійснювалося погашення кредиту в сумі 50610,46 грн., що разом зі сплаченою станом на 01 березня 2018 року сумою 27794,91грн. становить 78405,37 грн.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем здійснюється своєчасна оплата кредиту, а тому прострочення загального зобов`язання у ОСОБА_1 відсутнє.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк»залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба