Справа № 162/190/24
Провадження № 2/162/93/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 квітня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

До Любешівського районного суду Волинської області 11.03.2024 року надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, ОСОБА_2 , є батьком позивача, ОСОБА_1 . Рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі №0309/7694/2012 шлюб між батьками позивача розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на корись матері, ОСОБА_3 , аліменти на утримання позивача до досягнення нею повноліття. 20.01.2024 року позивачу виповнилось 18 років та відповідно виплати припинились. На даний час позивач продовжує навчатися та є студенткою 1 курсу денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «Медицина» Вінницького національного медичного університету ім.. М.І. Пирогова за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2023 року до 30.06.2029 року. Під час навчання позивач оплачує проживання у гуртожитку згідно з договором найму, користується міським транспортом для доїзду до місця навчання та додому у с. Зарудчі Камінь-Каширського району Волинської області міжміським транспортом. Крім того, несе витрати на побутові потреби, предмети для навчання, гігієни, продукти харчування та лікування. Фактично позивача утримує мама, однак вона є непрацюючим пенсіонером, а позивач не має змоги працевлаштуватися через денну форму навчання та не отримує стипендію. Відповідач жодної матеріальної допомоги на її утримання не надає. З огляду на вказане, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення нею 23 років.

Ухвалою суду від 15.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань та відзиву від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 (серії НОМЕР_1 ) судом встановлено, що батьком останньої є відповідач ОСОБА_2 .

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області у справі №0309/7694/2012 з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви з 03.05.2012 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак, аліменти на її утримання за вказаним рішенням суду не стягуються.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи №56601 від 28.08.2023 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Із довідки №05/1479 від 07.11.2023 року ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу денної форми навчання медичного факультету №1 за спеціальністю «Медицина» за державним замовленням у ВНМУ ім..М.І. Пирогова, термін навчання з 01.09.2023 року до 30.06.2029 року.

Також позивачем на підтвердження заявлених вимог надано документи про її витрати, зокрема наказ №47 від 08.08.2023 року «Про встановлення розміру та порядку оплати та проживання вітчизняних студентів в студентських гуртожитках Університету» ВНМУ ім.. М.І.Пирогова, договір найму житлового приміщення в гуртожитку ВНМУ ім.. М.І.Пирогова від 25.08.2023 року, квитанції про оплату проживання у гуртожитку, проїздні квитки сполученням Любешів-Луцьк, Луцьк-Вінниця, виписку з картки юніора з період з 01.09.2023 року до 31.12.2023 року.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини.

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вимоги ст.183 СК України вказують, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст.12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінивши наведені позивачем доводи та надані докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку, що у даному випадку наявна обов`язкова сукупність юридичних фактів, при якій виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Разом з тим, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких доказів того, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, суду не надав, а тому здатний та зобов`язаний, як один із батьків, утримувати свою дитину та сплачувати аліменти.

Проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Вказаний у позові розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до п. 5 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01 січня 2024 року.

Керуючись ст. 4, 10, 19, 81, 274-279, 354, 430 ЦПК України, на підставі ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на період навчання, але не більше ніж до досягнення позивачем 23 років, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, 11.03.2024 року.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Любешівським районним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;, РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ