Єдиний унікальний номер 133/408/24
Номер провадження 6/133/33/24
У Х В А Л А

Іменем України

27.02.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді Щерби Н.Л.

за участю секретаря Білокура Д.В.,

розглянувши у відкритому засіданні подання головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Василюк А.І. звернувся до суду із поданням, в якому просить тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться виконавче провадження №72116496 з виконання ухвали Богуславського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі №358/1064/21. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

12 липня 2023 року боржник ОСОБА_1 з?явилась до Козятинського відділу ДВС, однак надати пояснення щодо виконання вказаного вище судового рішення відмовилась та викликала слідчо-оперативну групу до відділу державної виконавчої служби за адресою: м. Козятин, вул. Орлика, 5. Про відмову надати пояснення щодо виконання ухвали суду в присутності працівників поліції складено акт державного виконавця.

Станом на 02 серпня 2023 року ухвала суду від 16 травня 2023 року у справі №358/1064/21 ОСОБА_1 не виконує, будь-яких заходів щодо її виконання не приймає, боржник не надає можливості для спілкування у вівторок, четвер та неділю, у проміжок часу з 19.00 год, до 20.00 год за київським часом, ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю до 15 хвилин, шляхом відеозв`язку за допомого мобільного застосунку «Viber». Це підтверджується заявами стягувача та скріншотами з його мобільного застосунку «Viber».

Головний державний виконавець Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Василюк А.І. в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання подання у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали подання, вважає за необхідне у його задоволенні відмовити, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться виконавче провадження з примусового виконання ухвали Богуславського районного суду Київської області від 16 травня 2023 року у справі №358/1064/21, якою зобов`язано ОСОБА_1 у вівторок, четвер та неділю, у проміжок часу з 19:00 години до 20:00 години за київським часом забезпечувати дистанційний контакт ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_3 тривалістю до 15 хвилин, шляхом відеозв`язку за допомого мобільного застосунку «Viber».

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом ( ч.ч.2,4 ст.313 ЦК України).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків.

Разом з тим, застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 Цивільного кодексу України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Отже, наведені вище норми передбачають тимчасове обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України лише у разі ухилення його від виконання зобов`язань. При цьому мається на увазі, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З наведеного слідує, що застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання, не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише ненаданням пояснень останньої щодо невиконання ухвали.

Державний виконавець не надав суду належних доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання обов`язків зазначених в ухвалі.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під сумнів питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Окрім того, варто також зазначити, що в Україні наразі діє спрощена процедура виїзду за кордон, яка обумовлена ризиками для життя та здоров`я цивільного населення у зв`язку з введенням воєнного стану, а тому, на думку суду, у разі початку активних бойових дій у регіоні наявність заборони щодо її виїзду за кордон, не відповідатиме якнайкращим інтересам як її, так і її малолітньої дитини й нестиме загрозу для їх благополуччя та життя.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Козятинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку надання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: