Справа № 643/375/24
Провадження № 2/643/1365/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Вишнякової Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» про припинення трудових відносин, проведення розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2024 до Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «РІТЕЙЛ ПРОКСІ», в якій позивач просить суд: визнати припиненими з 20 грудня 2023 року трудові відносини між ним, ОСОБА_1 , та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» (до перейменування юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство ВОДОМЕР), ; зобов`язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «РІТЕИЛ ПРОКСІ» (до перейменування юридичної особи - Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство ВОДОМЕР), , відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України провести розрахунок та видати йому копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116 КЗпП України), провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а також внести належні записи про звільнення до його трудової книжки та видати йому трудову книжку.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з 16.12.2013 він працював на посаді монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в Товаристві з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «ВОДОМЕР» (далі - ТОВ НВП «ВОДОМЕР»). 19.06.2017 він був призваний Московським РВК м. Харкова на військову службу до Збройних Сил України за призовом осіб офіцерського складу. 16.07.2017 наказом № 8К директор ТОВ НВП «ВОДОМЕР» ОСОБА_2 через його призов до лав Збройних Сил України незаконно звільнив з роботи на підставі п. 3ст. 36 КЗпП України. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира в справі № 295/7814/17 від 17.07.2017 його позов до НВП «ВОДОМЕР», третя особа: Головне управління Держпраці в Харківській області про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати задоволено в повному обсязі. 12.12.2018 наказом №34К директора ТОВ НВП «ВОДОМЕР» його було поновлено на посаді монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління в ТОВ НВП «ВОДОМЕР». У 2021 році йому стало відомо, що ТОВ НВП «ВОДОМЕР» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ». Починаючи з 19.06.2017 він весь час перебував на військовій службі в лавах Збройних Сил України і за ним, відповідно до вимог ст. 119 КЗпПУ, зберігалися місце роботи, посада та середній заробіток. 06.12.2023 він звернувся письмово рекомендованим листом (поштове відправлення №230) на ім`я директора ТОВ «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» із заявою про звільнення його за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. Цей лист з описом про вкладення був надісланий засобами поштового зв`язку на відому йому юридичну адресу підприємства. 29.12.2023 його лист із заявою від 06.12.2023 про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ТОВ «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» відповідно до ст.38 КЗпП України був повернутий через закінчення встановленого терміну зберігання.

Ухвалою суду від 18.01.2024 відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами направлялись на адреси відповідача, однак повернулись з відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».

У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, станом на 11.03.2024 відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.12.2013 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий на посаду монтажника приладів та апаратури автоматичного контролю, регулювання та управління у ТОВ НВП «Водомер» (, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7-8).

Також, з трудової книжки вбачається, що 16.06.2017 ОСОБА_1 був звільнений на підставі п.3 ст.36 КЗпП України у зв`язку з призовом на військову службу за призовом осіб офіцерського складу. 21.11.2018 у трудову книжку внесено запис №3 про те, що запис №2 є недійсним та поновлено ОСОБА_1 на посаді фахівця зі збуту, а 12.12.2018 внесено запис №4 про те, що записи №2 та №3 є недійсними та поновлено його на посаді монтажника приладів та апаратури.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ НВП «ВОДОМЕР» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» (), Товариство у процесі банкрутства чи припинення не перебуває. (а.с.11-13, 18-20).

06.12.2023 ОСОБА_1 було направлено заяву на адресу керівника ТОВ «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» про звільнення за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Заяву було направлено рекомендованим листом поштою на юридичну адресу підприємства, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Однак, поштове відправлення з заявою було повернуто із відміткою «закінчення встановленого терміну зберігання» (а.с.9,10, 14-15).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

За змістом частини 1 статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Підстави припинення трудового договору визначені у ст. 36 КЗпП України, серед яких, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39).

Статтею 38 КЗпП України визначено підстави для розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

За змістом наведеної правової норми право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави в установлені законом строки.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудових відносин, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Така позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі № 233/2529/18.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих КУ та КЗпП України, а відтак суд прийшов до переконання про те, що позовні вимоги про визнання трудових відносин між сторонами припиненими з ініціативи працівника на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України підлягають задоволенню, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений іншої можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України (чинної на момент виникнення трудових відносин між сторонами) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Таким чином вимоги про зобов`язання відповідача видати трудову книжку із внесеним записом про його звільнення, видати наказ про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, здійснити повний розрахунок, знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, та підлягають до задоволення.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» про припинення трудових відносин, проведення розрахунку при звільненні задовольнити.

Визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» з 20 грудня 2023 року у зв`язку із звільненням з посади монтажника приладів та апаратури «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» видати ОСОБА_1 наказ про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні, повернути ОСОБА_1 трудову книжку із внесеним записом про його звільнення та здійснити повний розрахунок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ» на користь держави судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.03.2024.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «РІТЕЙЛ ПРОКСІ», місце заходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.92, .

Суддя Т.М.Довготько