УХВАЛА

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 759/17038/23

провадження № 61-1498ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Міністерства освіти і науки України, яка подана представницею Клекоцюк Русланою Ростиславівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Таврійський національний університет імені В. І. Вернадського, про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Таврійський національний університет імені В. І. Вернадського, про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення.

Святошинський районний суд міста Києва рішенням від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав неправомірним, незаконним і скасував наказ Міністерства освіти

і науки України від 15 серпня 2023 року № 275-к-23 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ректора Таврійського національного університету імені В. І. Вернадського» ОСОБА_1 .

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Міністерство освіти і науки України, в інтересах якого діє представниця Клекоцюк Р. Р., оскаржило його в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 18 грудня 2023 року апеляційну скаргу Міністерство освіти і науки України, яка підписана Клекоцюк Р. Р., на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року повернув особі, яка її подала.

У січні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства освіти і науки України, яка подана представницею Клекоцюк Р. Р., на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 392 ЦПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо, зокрема, касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Частиною першою статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.

У пунктах 18, 25 ухвали від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) Велика Палата Верховного Суду вказала, що «починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних особі - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

До касаційної скарги Міністерства освіти і науки України додана ксерокопія витягу з ЄДР (не засвідчена належним чином), згідно з відомостями якого ОСОБА_2 має повноваження на представництво у судах та інших органах - представник. Проте до касаційної скарги не додано документів, які б засвідчували можливість ОСОБА_2 представляти Міністерство освіти і науки України в суді за правилами самопредставництва за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), чи як представника (адвоката). Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Разом з тим, аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів, які можуть підтвердити повноваження Клекоцюк Р. Р. діяти від імені Міністерства освіти і науки України в порядку самопредставництва за законом, або за статутом чи положенням, або за трудовим договором (контрактом), чи як представника (адвоката).

Відповідно до частини шостої статті 393 ЦПК України про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга Міністерства освіти і науки України, яка подана представницею Клекоцюк Р. Р., на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Схожі висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 12 січня 2024 року

у справі № 220/2372/21 (провадження № 61-14860ск23).

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 260, 393 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Міністерства освіти і науки України, яка подана представницею Клекоцюк Русланою Ростиславівною, на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 грудня 2023 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України, третя особа - Таврійський національний університет імені В. І. Вернадського, про визнання незаконним та скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення повернути заявникові.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська