Справа №761/3969/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Герасименка В.М. про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року у цивільній справі №761/3969/22 за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, позов Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рахунок бюджету розвитку соціального фонду міського бюджету пайовий внесок на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у розмірі 1888542,00 грн. та судовий збір у розмірі 28328,13 грн.

29 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Герасименко В.М. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року у цивільній справі №761/3969/22 за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва.

В заяві посилається на те, що ОСОБА_1 розпочав будівельні роботи з реконструкції адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 у 2020р., з урахованням висновків Верховного Суду, щодо відсутності необхідності укладання забудовниками договорів пайової участі у 2020 році, у ОСОБА_1 відсутній будь-який законний обов`язок укладати з Позивачем Договір пайової участі у розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва.

Відповідач у 2020 р. здійснив реконструкцію вищевказаної адміністративної будівлі (з добудовою) з нежитлової будівлі в житлову будівлю, тобто після реконструкції вищевказана будівля є об`єктом житлової нерухомості - квартирами (у кількості 37 квартир). Позивач здійснив розрахунок пайової участі для відповідача виходячи з розрахунку вартості 4% для нежитлових будівель, замість 2% для житлових будинків, що є порушенням та покладає на ОСОБА_1 додаткову матеріальну відповідальність. При розрахунку пайової участі відповідача позивач посилається на Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2019 №460/8033 та методику розрахунку, яка затверджена вищевказаним Порядком.

Отже, позивачем при розрахунку пайової участі відповідача не взято до уваги площу Об`єкта згідно Державного реєстру речових прав, а прийнято до розрахунку площу, що існувала в 1960 році та менша від тої, яка була до реконструкції Об`єкта у 2020р., і як наслідок завищено розмір пайової участі.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Представник відповідача заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у заяві по суті.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подану заяву про перегляд заочного рішення, матеріали цивільної справи №761/3969/22, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.2 ст.284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

За приписами ч. 4 ст. 284 ЦПК України строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

На обґрунтування доводів щодо пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення заявник вказує, що з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну ОСОБА_1 переїхав у Чернівецьку область, а згодом проживав за різними адресами у Тернопільській області. Про оскаржуване заочне рішення відповідач дізнався лише 12 січня 2024 року, ознайомившись з матеріалами справи.

Рішенням Європейського Суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» встановлено, що правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Встановлено, що з матеріалами справи представник відповідача - адвокат Герасименко В.М. ознайомився 12 січня 2024 року в приміщенні суду, копія заочного рішення направлена ОСОБА_1 за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , повернулася на адресу суду неврученою. За таких обставин, приходжу до висновку про можливість поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, процесуальне законодавство закріплює юридичну сукупність, за наявності всіх елементів якої заочне рішення підлягає скасуванню.

Отже, у даному випадку суд має скасувати заочне рішення, якщо відповідач не з`явився в судове засідання, в якому було ухвалено рішення і не повідомив про причини своєї неявки на нього з поважних причин та посилається на докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Сторона відповідача посилається на неповідомлення про розгляд справи, оскільки відповідач участі у розгляді справи не брав, у зв`язку з чим був позбавлений можливості підготувати заперечення (відзив) на позов та висловити свою позицію по справі.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 про розгляд справи №761/3969/21 повідомлявся шляхом надсилання судових повісток про виклик разом з примірником позовної заяви, ухвалами за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 .

Посилання відповідача про необізнаність про дану судову справу спростовується поштовим повідомленням про отримання судових повісток (т. 1 а.с. 186, 196, 203); клопотаннями про відкладення судового засідання (т. 1 а.с. 191).

Вказане підтверджує, що відповідач був обізнаний про справу, яка розглядається судом відносно нього, а отже міг стежити за її ходом за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, або подання усних/ письмових запитів щодо стану розгляду справи, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», за змістом якого сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також суд зауважує, що відповідач обов`язком, передбаченим ст. 131 ЦПК України, щодо повідомлення про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи не скористався. А за приписами ч. 1 вказаної норми у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За змістом положень ст. 288 ЦПК України скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

За таких обставин, враховуючи, що заявником не надано доказів на підтвердження обставин, за яких заочне рішення має бути переглянуте та не надано доказів в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача, які б призвели до ухвалення нового рішення чи його зміні за обставин, зазначених у статті 288 ЦПК України, а саме: відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення .

Суд звертає увагу, що не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони уже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення.

Таким чином, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Герасименка В.М. про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року у цивільній справі №761/3969/22 за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про стягнення пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.І. Кушнір