Справа №345/487/24
Провадження № 2/345/294/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Представник позивача адвокат Яцків М.В. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав і був зареєстрований до дня смерті в будинку по АДРЕСА_1 . 20.05.2004 ОСОБА_5 залишив заповіт, у відповідності до якого всі належні йому майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати йому, на яке за законом він буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину ОСОБА_2 . Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . За однією адресою із спадкодавцем були зареєстровані та постійно проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , які у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку по АДРЕСА_1 . 11.05.2004 ОСОБА_6 залишила заповіт, у відповідності до якого всі належні їй майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати їй, на яке за законом вона буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину ОСОБА_2 . Після її смерті залишилися спадкоємці: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . За однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_6 постійно був зареєстрований та проживав ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично за вказаною адресою не проживав (проживав у Хмельницькій області, а в період часу із 03.02.2015 року по 20.11.2019 року відбував покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)). ОСОБА_2 , був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_2 , а ОСОБА_7 була зареєстрована та проживала за адресою АДРЕСА_3 . Таким чином, позивач ОСОБА_1 , єдиний із спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцями та у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, як після смерті ОСОБА_5 так і після смерті ОСОБА_6 .

01.03.2017 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. звернувся ОСОБА_2 із заявою №28 про відмову від прийняття спадщини за заповітом, із заявою №29 про відмову від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_1 та із заявою б/н у якій він повідомив, що пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України після смерті батька ОСОБА_5 та що звертатися у суд за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не буде.

Після звільнення із місць позбавлення волі, 21.12.2019 року, ОСОБА_3 , звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Зіняк О. І. із заявою, яка зареєстрована у реєстрі за №2493, про відмову від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_2 .

20.01.2020 року листом №24/02-31 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. повідомила ОСОБА_2 , що після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно не можливо, поскільки ОСОБА_2 спадкоємець, як за заповітом так і за законом реалізував своє право на відмову від прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, встановлений частиною 1 ст. 1270 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_6 залишилося наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0051 та земельна ділянка, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0273.

28.12.2023року позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на дві земельні ділянки, які розташовані у с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області.

Листом від 28.12.2023 року № 405/02-31 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. повідомлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо, оскільки окрім позивача спадкоємцем за законом, який також прийняв спадщину є ОСОБА_3 , відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцями.

Таким чином, позивач вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, користується ним, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а також через те, що на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований ОСОБА_3 , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Також, позивач вступив у фактичне володіння та управління земельними ділянками кадастровий номер :02:002:0051 та кадастровий номер :01:002:0273 та користується ними, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування, оскільки на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований ОСОБА_3 , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

У зв`язку з цим, представник позивача просить визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом право власності в цілому на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0051 та земельну ділянку, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0273, що належали ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Ухвалою суду від 23.01.2024 було відкрито провадження по справіта призначено підготовче судове засідання на 10 год 26.02.2024.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак представник позивача Яцків М.В. подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у підготовче судове не з`явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають.

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідачі по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), який згідно до довідки №267 від 28.02.2017 року, виданої Верхнянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області проживав і був зареєстрований до дня смерті в будинку по АДРЕСА_1 (а.с.15).

20.05.2004 ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений Мигович Т.А. секретарем Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, у відповідності до якого всі належні йому майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати йому, на яке за законом він буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину ОСОБА_2 (а.с.12).

Після його смерті залишилися спадкоємці: дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - а.с.9,10).

За однією адресою із спадкодавцем були зареєстровані та постійно проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.15), які у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_8 померла мати позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13), яка згідно до довідки №267 від 28.02.2017 року, виданої Верхнянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області проживала і була зареєстрована до дня смерті в будинку по АДРЕСА_1 (а.с.15).

11.05.2004 ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений Мигович Т.А. секретарем Завадківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, у відповідності до якого всі належні їй майнові права, грошові вклади, а також все майно, що буде належати їй, на яке за законом вона буде мати право, де б воно не знаходилося, із чого б не складалося, заповідає сину ОСОБА_2 (а.с.14).

Після її смерті залишилися спадкоємці: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтва про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - а.с.9,10).

За однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_6 постійно був зареєстрований та проживав ОСОБА_1 (а.с.15), який у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак фактично за вказаною адресою не проживав (проживав у Хмельницькій області, а в період часу із 03.02.2015 року по 20.11.2019 року відбував покарання у виді позбавлення волі у ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» та ДУ «Райківецька виправна колонія (№78)) (а.с.45, 47, 48).

ОСОБА_2 та ОСОБА_7 не були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 на час смерті ОСОБА_6 (а.с.15).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , єдиний із спадкоємців, який проживав разом із спадкодавцями та у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, як після смерті ОСОБА_5 так і після смерті ОСОБА_6 .

01.03.2017 року до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. звернувся ОСОБА_2 із заявою №28 про відмову від прийняття спадщини за заповітом, із заявою №29 про відмову від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_1 та із заявою б/н у якій він повідомив, що пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України після смерті батька ОСОБА_5 та що звертатися у суд за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини не буде (а.с.17, 18, 19).

Після звільнення із місць позбавлення волі, 21.12.2019 року, ОСОБА_3 , звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Зіняк О.І. із заявою, яка зареєстрована у реєстрі за №2493, про відмову від прийняття спадщини за законом в користь ОСОБА_2 (а.с.25).

20.01.2020 року листом №24/02-31 приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Локатир М. В. повідомила ОСОБА_2 , що після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно неможливо, оскільки ОСОБА_2 спадкоємець, як за заповітом так і за законом реалізував своє право на відмову від прийняття спадщини у 6-ти місячний строк, встановлений частиною 1 ст. 1270 ЦК України (а.с.26).

Судом встановлено,що після смерті ОСОБА_6 залишилося наступне нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та дві земельні ділянки, що знаходяться за адресою с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0051 та земельна ділянка, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0273.

За життя, ОСОБА_6 на земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0051 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №162588 від 24.11.2008 року (а.с.38), та на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0273 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №042806 від 05.11.2009 року (а.с.40).

Згідно до витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 25.10.2023 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0051 становить 19476,41 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0273 становить 3789,73 грн. (а.с.39, 41).

Згідно до виписки з погосподарської книги №3 за 2016-2023 р.р. забудівником домогосподарства за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (а.с.16).

18.10.2023 року позивачем виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.27-34).

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами до його складу входять: житловий будинок площею основи (забудови) 128,6кв.м., літня кухня з гаражем площею основи (забудови) 55,2кв.м., стодола площею основи (забудови) 43,2кв.м., стайня площею основи (забудови) 21,7кв.м., вбиральня площею основи (забудови) 1,0кв. м., сарай площею основи (забудови) 2,0кв.мворота площею основи (забудови) 6,0кв.м., огорожа площею основи (забудови) 33,2кв.м. (а.с.27-34).

Згідно до довідки від 18.10.2023 року № 4808 інвентаризаційна вартість домоволодіння станом на 18.10.2023 року становить 147322 грн. (а.с.35).

28.12.2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та на дві земельні ділянки, які розташовані у с. Завадка Калуського району Івано-Франківської області (а.с.42).

Листом від 28.12.2023 року № 405/02-31 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Локатир М. В. повідомлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо, поскільки окрім позивача спадкоємцем за законом, який також прийняв спадщину є ОСОБА_3 , відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцями, не пред`явлено оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.43).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, користується ним, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, а також через те, що на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований ОСОБА_3 , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Також, позивач ОСОБА_1 вступив у фактичне володіння та управління земельними ділянками кадастровий номер :02:002:0051 та кадастровий номер :01:002:0273 та користується ними, проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування, оскільки на момент смерті спадкодавця, за адресою її проживання також був зареєстрований ОСОБА_3 , хоча фактично за вказаною адресою не проживав, а відповідно не може вважатися таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вище зазначено, померлим ОСОБА_5 було складено заповіт, у відповідності до якого все майно, яке належало йому на день смерті він заповів ОСОБА_2 , який пропустив строк на прийняття спадщини, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, та звернувся з заявою до нотаріуса, в якій зазначив, що не буде звертатися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.19).

Беручи до уваги, що за однією адресою із ОСОБА_5 були зареєстровані та постійно проживали позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , то у відповідності до ст. 1268 ЦК України, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.

Також, як вище зазначено, померлою ОСОБА_6 було складено заповіт у відповідності до якого все майно, яке належало їй на день смерті вона заповіла ОСОБА_2 , який у відповідності до ст. 1273 ЦК України відмовився від прийняття спадщини за заповітом та за законом в користь позивача ОСОБА_1 (а.с.17, 18).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем спадкових прав після смерті ОСОБА_6 є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.

Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст.16ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦКУкраїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Даною статтею унормовано, що у випадку, коли особа постійно не проживає із спадкодавцем, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є подана нотаріусу заява.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У відповідності до правових висновків викладених у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17, від 19.05.2021 року у справі №937/10434/19-ц державна реєстрація особи у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті із спадкодавцем. Таким чином, сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 був зареєстрований у житловому будинку за місцем проживання спадкодавців, однак фактично там не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання, тому ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась після смерті батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_6 , а відповідно не набув права на спадкове майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як вище зазначено, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину та вступив у фактичне володіння та управління будинком садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та двома земельними ділянками. ОСОБА_3 , хоча був зареєстрований за адресою спадкодавців, однак фактично там не проживав, а тому він не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилась та не набув права на спадкове майно. Крім того, він відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_9 , який у свій час відмовився від прийняття спадщини за заповітом та за законом на користь позивача. ОСОБА_7 у встановлений законом строк не звернулася за прийняттям спадщини за законом.

Відповідачі по справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (рідні брати і сестра позивача) позовну заяву визнали повністю, на спадщину не претендують.

Оскільки судом встановлено достатньо доказів належності спадкодавцю спадкового майна, позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину в належний спосіб, інші спадкоємці на спадщину не претендують, позов визнали повністю, оформити право власності на спадкове майно іншим способом позивач не має можливості, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителем АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом право власності: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому до складу якого входять: житловий будинок площею основи (забудови) 128,6 кв.м., літня кухня з гаражем площею основи (забудови) 55,2 кв.м., стодола площею основи (забудови) 43,2 кв.м., стайня площею основи (забудови) 21,7 кв.м., вбиральня площею основи (забудови) 1,0 кв. м., сарай площею основи (забудови) 2,0 кв.м, ворота площею основи (забудови) 6,0 кв.м., огорожа площею основи (забудови) 33,2 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 1,2842 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:002:0051 та земельну ділянку, площею 0,2499 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:002:0273, що належали ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий