"26" лютого 2024 р.
Справа №642/4666/23
Провадження №2/642/383/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Пашнєва В.Г.,

за участю секретаря Крамарової Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.02.2019 в розмірі 63476,22 грн, що складається із заборгованості за кредитом 51152,34грн. та 12323,88 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, вказуючи, що 06.02.2019 між сторонами було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит на картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту та підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором з повернення отриманих коштів належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 18.07.2023 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 23.08.2023 справу прийнято до свого провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу надано строк протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали та позову з додатками на подання відзиву на позов.

Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання та отримано відповідачем.

04.10.2023 представником відповідача поданий відзив на позовну заяву, в якому остання посилалася на те, що банком безпідставно списані з картки відповідачки кошти в рахунок відсотків та комісії мають бути враховані при визначені суми, що підлягає поверненню позивачу. Зазначила, що загальна сума проведених операцій (без врахування знижки) за карткою відповідачки є 1766493,89 грн., загальна сума оплат становить 1723179,11 грн., сума безпідставно списаних процентів - 21640,99 грн., сума безпідставно списаних комісій з урахуванням знижки - 19015,18 грн., сума заборгованості відповідачки перед банком складає 2658,61 грн.

25.10.2023 представником позивача подана відповідь на відзив, де зазначено, що відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши заяву Банк і клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договору обслуговування банківського рахунку в цілому. До позову доданий витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого вбачається розмір комісій і штрафів, з розрахунку заборгованості та наданої виписки вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, відповідачем розрахунок не спростований, судово-економічна експертиза у справі не призначалась. Окрім того, зарахування коштів на погашення заборгованості здійснюється відповідно до положень ст. 534 ЦК України, при нарахуванні банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Також представник позивача зазначив, що відповідно до умов кредитного договору за заняття грошових коштів, безготівкові платежі, отримання чеку в банкомату, моніторинг неактивної картки сплачується комісійна винагорода, про що відповідач був повідомлений при підписанні кредитного договору.

21.12.2023 представником відповідача надані пояснення, в яких остання зазначила, що На підставі анкети-заяви від 06.02.2019 року, яка складає Договір про надання банківських послуг, банком відкрито відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується позивачем у відповіді на відзив. Доказів укладення інших договорів між банком та відповідачем позивачем не надано, позовна заява та відповідь на відзив також такої інформації не містять. Згідно інформації щодо руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_1 , що підтверджується банківською випискою, відповідач користувалась цією карткою з 07.02.2019 р. по 14.02.2019 р. В цей період її картка була поповнена коштами в сумі 1900,00 грн., витрат здійснено на суму 1856,00 грн. З 15.02.2019 р. відповідач цією карткою не користувалась.

При цьому згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт на картці з 06.02.2019 р. по 18.02.2019 р. був встановлений у розмірі 0,00 грн. Враховуючи, з 06.02.2019 р. по 21.02.2019 року (термін чинності наведеної в Паспорті інформації) відповідач не користувалась кредитними коштами просила суд не приймати до уваги посилання позивача, в частині прийняття пропозиції до укладення договору дією (активація картки, отримання кредиту боржником та сплата ним періодичних платежів). Позивачем не надані докази зміни кредитного договору банківських послуг № б/н від 06.02.2019 р. чи укладення іншого кредитного договору та матеріали справи також не містять відомостей про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок № НОМЕР_2 . З огляду на те, позовні вимоги обґрунтовується заборгованістю за картковим рахунком № НОМЕР_1 (дата відкриття 06.02.2019 р.; строк дії картки 12/22), а заборгованість обліковується за картковим рахунком № НОМЕР_2 (дата відкриття 18.02.2019 р.; строк дії картки 02/2023), представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, що відповідає висновку постанови Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21.

08.01.2024 представником позивача подані до суду заперечення, які тотожні відповіді на відзив, поданої 25.10.2023.

В позові представник позивача просив розглядати справу без участі представника та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач надала до суду заяву, в які просила розглядати справу за її відсутністю.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи, що відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов, а представник позивача надав відповідь на відзив, суд вважає за можливе розглянути справи за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

06.02.2019 ОСОБА_1 було заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». З тексту даної анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 висловила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У анкеті-заяві позичальника від 06.02.2019 процентна ставка не зазначена.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, на яку йому встановлено кредитний ліміт.

Згідно з довідкою наданою АТ КБ «Приватбанк», зазначено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 06.02.2019 термін дії до 12/22, № НОМЕР_2 дата відкриття 18.02.2019 термін дії до 02/23 (а.с.12).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки ОСОБА_1 вбачається, що кредитний ліміт з 06.02.2019 неодноразово збільшувався та зменшувався, у найбільшому розмірі був збільшений до 50000 грн.

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Відповідно до виписки за договором №б/н за період 06.02.2019 по 20.07.2023 вбачається, що витрати по рахунку становлять 1 786 655,33 грн, надходження 1 723 179,11 грн., баланс на кінець періоду -63 476,22 грн. І з цієї виписки слідує, що ОСОБА_1 отримувала банківські кошти та користувася ними, періодично погашаючи заборгованість (а.с.70-81).

До кредитного договору банк додав також Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті https://privatbank.ua, на яких відсутній підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з ними під час укладання кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту від 06.02.2019.

АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами.

Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує.

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч. 1ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторонапідприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч. 1ст.634ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ) Відповідно до ч. 1 ст.6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2)назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3)прізвище, ім`я і побатькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4)найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Положеннями ч. 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч 1, 2ст.1055ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч 1, 6 ст.81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевказані норми матеріального та процесуального права і оцінивши у відповідності до вимогст. 89 ЦПК України надані Банком письмові докази: розрахунки заборгованості за кредитним договором та копії: Анкети Заяви від 06.02.2019, довідки «Про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», виписки за договором б/н за період 06.02.2019 по 20.07.2023, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 і довідки про видачу відповідачу кредитних карт по кредитному договору, суд вважає доведеними факт укладення 06.02.2019 року кредитного договору між ОСОБА_1 і АТ КБ «ПриватБанк» і факт не виконання належним чином позичальником своїх кредитних зобов`язань.

Згідно з наданим банком розрахунком, у ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором б/н від 06.02.2019 станом на 18.07.2023 виникла заборгованість у сумі 63476,22 грн., що складається із заборгованості за кредитом 51 152,34 грн. та 12 323,88 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Наявність заборгованості з повернення тіла кредиту підтверджується розрахунком представника позивача та випискою з особового карткового рахунку відповідача ОСОБА_1 , які останньою не спростовані.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).

Щодо стягнення з відповідача нарахованої суми процентів у розмірі 12 323,88 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частин 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У підписаній сторонами анкеті-заяві від 06.02.2019 відсутні умови про встановлення процентів за користування кредитом.

Обгрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення відсотків банк посилався на паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування та який підписаний відповідачем ОСОБА_1 06.02.2019.

Разом з тим, зі змісту цього паспорту слідує (розділ 7), що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування.

Анкета-заява, яка підписана ОСОБА_1 не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може свідчити про те, що відповідач ознайомлений з відсотками, які йому можуть бути нараховані.

В розділі 7 Паспорта зазначено, що датою надання вказаної інформації є 06.02.2019, надана інформація зберігає чинність та є актуальною до 21.02.2019.

Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 06.02.2029 також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачені умови кредитування для кредитних карток «Універсальна», «Універсальна Gold», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися сторонами.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Термін «паспорт споживчого кредиту» визначається у ЗУ «Про споживче кредитування» в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1734-VIII)).

З огляду на ці приписи, паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2021 року у справі № 201/10403/19 вказано, що положення Закону № 1734-VIII допускають те, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язане з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, але вимагають, щоби відомості про це були відображені у паспорті споживчого кредиту, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника у письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит. Інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, зокрема, розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються за невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена у такому договорі.

Підпису позичальника не містять і витяг з Тарифів та з Умов про те, що він обізнаний про умови користування певною кредитною картою.

До того ж, відповідно до постанови Касаційного Господарсього Суду Верховного Суду від 19.12.2023 № 904/1538/22 без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику умови і правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Інших доказів існування погоджених сторонами істотних умов Договору від 06.02.2019, зокрема, щодо умов та порядку сплати процентів, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений, позивач не зазначив.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 №342/180/17, Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, і лише факт підписання умов може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату та розмір відсотків за користування кредитом, надані банком Витяг з Тарифів, Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору.

За положеннями ст.634 ЦК України, споживач послуг банку може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений, отже доданий позивачем витяг з Умов, Тарифів та Паспорт споживчого кредиту не має необхідних ознак письмового договору між сторонами, оскільки суперечить вимогам ст.ст.633,634,1055 ЦК України.

Разом з позовною заявою представником позивача подано клопотання про огляд веб-сайту по вказаній справі, керуючись положеннями ч. 7 ст. 85 ЦПК України про огляд доказів.

В клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть можливість встановити ідентичність копії Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на час укладення даного кредитного договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

Суд зазначає, що огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо. Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі.

Однак, огляд веб-сайту не може спростувати чи підтвердити ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг, та їх прийняття, оскільки вони не містять підпису відповідача ОСОБА_1 .

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 12 323,88 грн., з огляду на недоведеність заявленої вимоги.

Щодо заперечень представника відповідача, викладених у відзиві стосовно суми основної заборгованості та відсотків, суд вказує на таке.

Представник відповідача у відзиві зазначив свій розрахунок заборгованості, в якому вказав, що загальна сума проведених операцій (без врахування знижки) за карткою відповідачки є 1766493,89 грн., загальна сума оплат становить 1723179,11 грн., сума безпідставно списаних процентів - 21640,99 грн., сума безпідставно списаних комісій з урахуванням знижки - 19015,18 грн., сума заборгованості відповідачки перед банком складає 2658,61 грн., проте даний розрахунок суд приймає до уваги частково на підставі наступного.

Із розрахунку заборгованості та виписки з рахунку слідує, що банком безпідставно нараховані відповідачу відсотки та внесені боржником кошти в загальному розмірі 21 640,99 грн. неправомірно та безпідставно списано Банком на погашення відсотків.

Встановивши, що в анкеті-заяві від 06.02.2019 строки здійснення періодичних платежів за кредитом та процентна ставка за користування кредитними коштами не встановлені, неправомірним та безпідставним є нарахування Банком процентів за користування кредитними коштами та списання Банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, а відтак слід зарахувати ці кошти (нараховані як відсотки та списані в рахунок погашення відсотків) саме на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим слід зменшити суму заборгованості за тілом кредиту (нараховану Банком в сумі 63476,22 грн.) за рахунок протиправно нарахованих та списаних Банком відсотків (у загальному розмірі 21 640,99 грн.) до розміру 41 835,23 грн. (63476,22 -21 640,99).

Аналогічну позицію щодо зарахування на погашення тіла кредиту коштів, сплачених боржником на погашення неправомірно нарахованих відсотків, котрі не передбачено в анкеті-заяві, наведено у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22), в якій АТ «Універсал Банк» було пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank».

Щодо посилання представника відповідача що банком безпідставно утримано комісію в сумі 19015,18 грн., що підтверджується операціями з банківської виписки, то відповідно до умов кредитного договору за заняття грошових коштів, безготівкові платежі, отримання чеку в банкомату, моніторинг неактивної картки сплачується комісійна винагорода, про що відповідач був повідомлений при підписанні кредитного договору.

Щодо посилань представника відповідача, що позивачем не надані докази зміни кредитного договору банківських послуг № б/н від 06.02.2019 р. чи укладення іншого кредитного договору та матеріали справи також не містять відомостей про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок № НОМЕР_2 з огляду на те, позовні вимоги обґрунтовується заборгованістю за картковим рахунком № НОМЕР_1 (дата відкриття 06.02.2019 р.; строк дії картки 12/22), а заборгованість обліковується за картковим рахунком № НОМЕР_2 (дата відкриття 18.02.2019 р.; строк дії картки 02/2023), то суд не приймає дані заперечення до уваги, оскільки відповідачем не надані відповідні докази, що при зміні (пере випуску) картки було відкрито інший картковий рахунок, а різні номера карток не свідчать про наявність декілька карткових рахунків, тому як у довідці про зміну умов кредитування старт карткового рахунку починається з дати укладення кредитного договору, тобто з 06.02.2019. Окрім того, в довідці наданої АТ КБ «Приватбанк», зазначено, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 дата відкриття 06.02.2019 термін дії до 12/22, № НОМЕР_2 дата відкриття 18.02.2019 термін дії до 02/23 (а.с.12), тобто кредитний договір був один.

Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості за кредитом у розмірі 41 835,23 грн., інші вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково, а саме на 65.90%, тому стягненню з відповідача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 1768,75 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610, 638, 1048, 1054 ЦК України ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263, 265, 269 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, рах. № НОМЕР_4 , МФО 305299) заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 06.02.2019 станом на 18.07.2023 у розмірі 41835 (сорок одна тисяча вісімсот тридцять п`ять) грн. 23 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) грн. 75 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.02.2024 .

Головуючий Суддя: