Справа № 541/2862/23
Номер провадження 2/541/68/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

28 лютого 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

за участю позивачки та її представника адвоката Ковердяєвої Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту неприйняття спадщини, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 , треті особи Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту неприйняття спадщини. Свій позов мотивувала тим, що позивач є рідною дочкою ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача, ОСОБА_8 помер. Після смерті батька, ОСОБА_8 , Приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазиничем Р.В. заведено спадкову справу № 70056643. До складу спадкового майна, що залишилось після померлого ОСОБА_8 входить будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до статті 128 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Коло спадкоємців визначено нотаріусом згідно Довідки про проживання осіб за однією адресою з померлим від 19.12.2022 р. № 05.3 - 15/1217. Так, згідно довідки на час смерті ОСОБА_8 був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним були зареєстровані: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 13.01.2003 р. по теперішній час; син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.10.2000 р. по теперішній час; син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.04.1996 р. по теперішній час; дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.08.2005 р. по теперішній час; онук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 06.04.2012 по теперішній час; онук ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 05.08.2016 р. по теперішній час; дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 01.08.2007 по теперішній час; онук ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 23.07.2008 по теперішній час. Але, ОСОБА_7 на час та після смерті батька за місцем реєстрації фактично не проживав. У 2000 році повернувся з армії та прописався в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою фактично проживав до 2006 року, потім почав зустрічатися з дівчиною та переїхав жити до м. Миргорода Полтавської області. У 2011 році ОСОБА_7 разом із сім`єю виїхав до російської федерації на постійне місце проживання. З родичами не спілкується. Остання звістка про ОСОБА_7 надійшла у 2015 році, після цього на зв`язок не виходив та на теперішній час про ОСОБА_7 нічого не відомо. Згідно Акту підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб) № 110/03-18п від 17 липня 2023 року зазначено, що ОСОБА_7 , 1981 р.н., фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 , син ОСОБА_7 проживав за іншою адресою, за місцем прописки не з`являвся та ніяких дій щодо утримання спадкового майна не вчиняв. Фактично в управління та володіння спадковим майном вступила позивач ОСОБА_6 , а саме, по даний час утримує належний батьку будинок, в тому числі сплачує комунальні платежі. Нотаріусом до кола спадкоємців включено родичів померлого, які були прописані з ним за однією адресою, згідно даних довідки про проживання осіб за однією адресою з померлим від 19.12.2022 р. № 05.3 -15/1217. Отже, встановлення факту, що ОСОБА_7 протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 не проживав за місцем прописки та фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном необхідно для встановлення нотаріусом кола спадкоємців. В позасудовому порядку встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті батька, ОСОБА_8 , не проживав за місцем прописки, а саме за адресою: АДРЕСА_1 не має можливості, у зв язку із чим у позивача виникла необхідність звернутися до суду із даною позовною заявою. Через фактичну відсутність відповідача на території нашої країни більше п`яти років, але зареєстрованого за місцем проживання спадкодавця, позивач не може реалізувати своє право щодо розпорядження спадковим майном. На підставі викладеного позивач просить встановити факт, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , не проживав за місцем прописки у АДРЕСА_1 та фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном.

Ухвалою суду від 18.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.10.2023 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Руслан Вікторович, про встановлення факту неприйняття спадщини.

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Ковердяєва Л. В. заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечували проти заочного рішення по справі.

Відповідач ОСОБА_7 , сповіщений про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Тому суд у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Треті особи сповіщені про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, до суду не з`явилися. Третя особа ОСОБА_4 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа ОСОБА_5 подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що позивачка є її дочкою. В 2011 році її син ОСОБА_13 з невісткою виїхали в м. Севастополь, а згодом в Краснодар, з 2012 року додому не повертався. Вона повідомляла синові про смерть батька та про спадкове майно, але син на поховання батька не приїхав та сказав, щоб робили, як їм потрібно, бо він не

приїде. В спірному будинку проживала донька ОСОБА_14 з дітьми до смерті батька і на даний час там проживає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що позивачка є його сестрою, а відповідач його брат. З 2012 року брат додому не приїжджав, з ним спілкувалась матір, він з ним не спілкується. Мати казала братові про смерть батька, але він на похорон не приїхав. В будинку з батьком жила сестра ОСОБА_15 зі своїми дітьми.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що позивачка є її сестрою, а відповідач її брат. ОСОБА_16 з 2012 року додому не приїжджав, мама йому повідомляла про смерть батька та про спадок, але він відповів, що ні на похорон не приїде, ні спадок не потрібен. ОСОБА_14 зі своїми дітьми жила з батьком до його смерті.

Вислухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06.12.2022 року (а.с.12).

Також, встановлено, що позивачка є рідною донькою ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серія НОМЕР_2 від 24.05.1985 р., Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 11.10.2010 р., відповідно до якого позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_18 », Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7 від 21.12.022 р., відповідно до якого позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 » (а.с.6-9).

Крім того, встановлено, що відповідач є рідним сином ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача серія НОМЕР_3 від 07.02.1981 р. (а.с. 10).

Внаслідок смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

19 грудня 2022 року за заявою ОСОБА_6 про прийняття спадщини приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Пазинич Р. В. відкрито спадкову справу № 207/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 207/2022, заведеної після смерті ОСОБА_8 , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_6 19 грудня 2022 року, інформація про звернення інших осіб із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 в матеріалах спадкової справи відсутня.

В матеріалах спадкової справи № 207/2022 міститься видана відділом реєстрації виконавчого комітету Миргородської міської ради Полтавської області довідка про проживання осіб за однією адресою з померлим від 19.12.2022 р. № 05.3-15/1217 (а. с. 111), відповідно до якої останнім місцем реєстрації померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 було: АДРЕСА_1 . Разом з померлим були зареєстровані:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 13.01.2003 року по теперішній час;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 04.10.2000 року по теперішній час;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.04.1996 року по теперішній час;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 18.08.2005 року по теперішній час;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 06.04.2011 року по теперішній час;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з 05.08.2016 року по теперішній час;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 з 01.08.2007 року по теперішній час;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 з 23.07.2008 року по теперішній час.

Згідно із зазначеною довідкою адреса: АДРЕСА_1 , на час смерті спадкодавця (тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_10 ) була також місцем проживання/перебування ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 .

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_5 підтвердили факт тривалого непроживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначили, що за вказаною адресою проживала ОСОБА_6 з її двома синами.

ОСОБА_6 надала копію акта № 110/03-18 від 17.07.2023 р. підтвердження фактичного місця проживання особи (осіб), складений ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 про те, що ОСОБА_7 , 1981 року народження за адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживає (а. с. 15).

Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що відповідач ОСОБА_7 , 1981 року народження за адресою: АДРЕСА_1 фактично не проживає з 2012 року, після того як виїхав до російської федерації. ОСОБА_7 в Україні з 2012 року не приїздив, навіть на похорони померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 батька ОСОБА_8 .

Факт реєстрації відповідача у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою про проживання осіб за однією адресою з померлим від 19.12.2022 р. № 05.3-15/1217 (а. с. 14, 111).

З часу відкриття спадщини пройшло більше шести місяців, протягом цього строку від ОСОБА_6 не надходило заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_8 .

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав

разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

У встановлений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач ОСОБА_7 не звертався. Спадкову справу заведено 19 грудня 2022 року на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_6 .

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного

кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Суд встановив, що на день смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , як позивач, так і відповідач були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: АДРЕСА_1 . Водночас фактичне місце проживання ОСОБА_7 було відмінним, останні роки він не проживав з батьком та сестрою за цією адресою, а проживав з 2012 року закордоном, в російській федерації.

Наведені обставини сторонами не заперечуються та матеріалами справи не спростовано.

Отже, оскільки ОСОБА_7 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому ОСОБА_7 як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті батька, а отже, не набув права на спадкове майно та фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 280, 352, 354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_24 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживав за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , та фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 07 березня 2024 року.

Суддя: О. М. Дністрян