Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1655/20 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Житомирі цивільну справу № 296/1655/20 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Шкирі В.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» (далі КП «Житомиртеплокомуненерго», Підприємство, Позивач) звернулось з даним позовом та після його уточнення (а.с.132-135) просило стягнути заборгованість за надані послуги теплопостачання із: - ОСОБА_2 у період з 01.07.2012 по 23.07.2018 у сумі 19 617,65 грн та ОСОБА_1 у період з 24.07.2018 по 01.03.2023 у розмірі 37 361,65 грн, а також стягнути судові витрати.

Позов мотивувався тим, що квартира АДРЕСА_1 , наймачем якої є ОСОБА_3 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго». Починаючи із 01.07.2012 по 01.10.2020 вона не сплачує в повному обсязі кошти за отримані послуги і у неї утворилась заборгованість в розмірі 33 217,02 грн.

Після скасування заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13.01.2021 позивачу стало відомо, що власниками вищезазначеної квартири за спірний період були ОСОБА_2 з 01.07.2012 по 23.07.2018 та ОСОБА_1 з 24.07.2018 по 01.03.2023.

У зв`язку із тим, що Відповідачі перебували власниками даної квартири протягом усього часу утворення боргу, але в різні періоди часу. Зокрема, у ОСОБА_2 в період з 01.07.2012 по 23.07.2018 заборгованість становить 19 617,65 грн, а у ОСОБА_1 в період з 24.07.2018 по 01.03.2023 заборгованість становить 37 361,65 грн, яку підприємство просить стягнути.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалене рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалено воно було з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушення норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні не відповідають обставинам справи. Грубе порушення місцевим судом основоположних засад та принципів здійснення правосуддя, є беззаперечною підставою для скасування рішення у даній справі повністю.

Зазначає, що про судове засідання, яке було призначено на 07.06.2023, вона повідомлена не була, хоча подавала заяву про інформування її СМС повідомленням, однак такі не надходили.

Вказує, що вона за місцем реєстрації тимчасово не проживає в зв`язку з пошкодженням житла внаслідок ракетного удару. Тому позовної заяви, повістки, а також рішення суду поштою не отримала. В зв`язку з даними подіями не мала змоги подати до суду заяву про зміну місця проживання, так як не мала постійного місця проживання та займалась лікуванням посттравматичного стану сім`ї, неповнолітньої дитини та матері похилого віку.

Вважає, що КП "Житомиртеплокомуненерго" використовує своє монопольне становище. На протязі багатьох років не надавав якісні послуги, температура повітря в опалювальний сезон складала 11 градусів Цельсія при норі 18 - 24. Також, не надано відповіді на запити та не зроблено жодного перерахунку за неякісні послуги.

Крім того, місцевим судом не застосовано строків позовної давності. Щодо стягнення з неї судового збору зазначає, що вона відноситься до категорії малозабезпеченої сім`ї, одинока мати має на утриманні неповнолітню дитину з особливими потребами, не працює, здійснює догляд за людиною похилого віку та є родиною ВПО з пошкодженим житлом.

Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 17.01.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.

У поданому відзиві, позивач зазначає, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками мотивуючи таким.

Судом установлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 , зареєстрована на праві приватної власності:

- ОСОБА_1 - 1/1 частини квартири, на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 09.06.2008 виданий Відділом приватизації державного житлового фонду Житомирської міської ради та на підставі договору про розірвання договору купівлі-продажу № 4552 від 23.07.2018, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський А.В.;

- ОСОБА_2 - 1/1 частини квартири, на підставі договору купівлі-продажу № 7607 від 11.08.2008, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Ковалевський А.В.

Зазначена квартира, забезпечується послугами централізованого опалення, які надає КП «Житомиртеплокомуенерго» Житомирської міської ради на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води між позивачем та ОСОБА_1 від 20.01.2011, особовий рахунок НОМЕР_2 (а.с.10).

Встановлено, що 23 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано договір купівлі-продажу від 11.08.2008 про продаж названої квартири (а.с.58)

Згідно довідки ОСББ «Виставка-110» про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 30.11.2018, у квартирі АДРЕСА_1 , уповноваженим власником/наймачем є ОСОБА_1 (а.с.6).

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 з 01.07.2012 по 01.03.2023 відповідачі не в повному обсязі сплачували кошти за надані послуги, тому за вказаний період утворилась заборгованість в розмірі 56 979,30 грн, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку.

Зокрема, у період з 01 липня 2012 року по 23 липня 2018 року, коли власником була ОСОБА_2 , заборгованість становить 19 617,65 грн, остання оплата була здійснена у квітні 2015 року в сумі 1000,00 грн (а.с.138). А у період з 24 липня 2018 року по 01 березня 2023 року, коли власником вже була ОСОБА_1 , заборгованість становить 37 361,65 грн (а.с137).

За приписами підпунктів 1, 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний, підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем, як на споживача, так і на виконавця.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України)

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ОСОБА_1 не мала права укладати договір про надання послуг з централізованого опалення від 20.01.2011, оскільки не була власником квартири у цей період. Однак, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем на протязі багатьох років не надавались якісні послуги, температура повітря в опалювальний сезон складала 11 градусів Цельсія при норі 18 24, а перерахунок не був проведений,не підтверджені належними та допустимими доказами, і таких не встановлено судом. Тому, підстав для звільнення відповідачів, як власників даної квартири від обов`язку по сплаті за надані послуги з теплопостачання згідно із нормами частини 4 статті 319, статей 322, 360 ЦК України не убачається.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в межах строків позовної давності та стягнув з відповідачів, як власників квартири, заборгованість за послуги з теплопостачання, яка утворилась.

Вказані висновки суду ґрунтуються на повно встановлених обставинах справи, підтверджуються дослідженими доказами та відповідають нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 червня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді