УХВАЛА

05 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 686/20316/23

провадження № 61-1338ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області рішенням від 09 жовтня 2023 року позов задовольнив. Визнав незаконними та скасував накази директора Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького від 12 липня 2023 року № 34к та від 13 липня 2023 року № 35к. Поновив ОСОБА_1 на посаді чергової по гуртожитку Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького з 14 липня 2023 року. Стягнув з Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 20 158,06 грн та 2 147,20 грн судового збору, а разом - 22 305,26 грн.

Хмельницький апеляційний суд постановою від 21 грудня 2023 року скасував рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2023 року та ухвалив нове судове рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги. Визнав незаконним та скасував наказ Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького від 13 липня 2023 року № 35к про звільнення ОСОБА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

19 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постановуХмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у вказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову за вимогою майнового характеру у цій справі складає 20 158,06 грн, тобто не перевищує суму двохсот п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який станом на 01 січня 2024 року був встановлений у розмірі 3 028,00 грн (3 028,00 х 250 = 757 000,00).

Такі обставини є підставою для віднесення справи до категорії справ незначної складності, які можуть бути визнані малозначними в контексті приписів пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Позовні вимоги немайнового характеру, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин на складність спору не впливають, малозначність справи не спростовують.

Отже, оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга не містить посилань на винятки, визначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, наявність яких дозволяє переглядати справи з ціною позову нижчою розміру двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а колегія суддів таких винятків не встановила.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу rаtione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року.

З урахуванням того, що заявник подала касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищого професійного училища № 4 м. Хмельницького про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров