ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року місто Чернівці справа №715/1130/13-ц

провадження №22-ц/822/178/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Височанської Н.К.,

Суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.

секретар Факас А.В.

учасники справи:

заявник Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

боржник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року в цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, головуючий в суді першої інстанції суддя Маковійчук Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2013 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту від 29 грудня 2005 року №376 у розмірі 32 171,69 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 квітня 2013 року становить 257 148,34 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк») звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчому листі №715/1130/13-ц у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи заяву тим, що воно є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» та наразі є належним стягувачем за виконавчим листом про стягнення із боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 257 148,34 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року у задоволенні заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому листі відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що заміна стягувача у виконавчому документі неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, а також оскільки зобов`язання за кредитним договором припинене.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк» просило ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити сторону стягувача у виконавчому листі виданому 16 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22 квітня 2013 року складає 257 148,34 грн та судових витрат в сумі 2 571,48 грн.

У своїй апеляційній скарзі посилалося на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в заяві та свої доводи мотивує тим, що 16 жовтня 2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист №715/1130/13-ц на виконання рішення постановленого 16 серпня 2013 року, який було звернуто до виконання.

Виконавчий лист №715/1130/13-ц виданий 16 жовтня 2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області не визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 09 лютого 2022 року залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 липня 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк» про визнання зобов`язання припиненим задоволено. Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором від 29 грудня 2005 року №379, який укладений між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк».

Однак, незважаючи на дану обставину, рішення суду від 16 серпня 2013 року не переглядалось, не скасоване, набрало законної сили, а тому підлягає до виконання.

Виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа було завершено 04 червня 2019 року відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 41063189, на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

У мотивувальній частині постанови від 04 червня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 41063189 вказано, що стягнення забороняється відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Строки пред`явлення виконавчого листа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Таким чином трирічний строк пред`явлення виконавчого листа виданого 16 жовтня 2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони 23 вересня 2021 року.

А отже висновок суду, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений є помилковим.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22 квітня 2013 року складає 257 148,34 грн.

16 жовтня 2013 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22 квітня2013 року складає 257 148,34 грн. та судових витрат в сумі 2 571,48 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 03 вересня 2014 року (а.с.6-7).

Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Глибоцькому ВДВС.

Постановою заступника начальника відділу Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Михайлюк Л.Л. від 04 червня 2019 року виконавчий лист №715/1130/13 у ВП №41063189 повернутий стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідне стягнення забороняється (а.с.8-9).

Згідно з рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року (а.с.10-11) за №5/2019, а також з рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року (а.с.19-27) було затверджено Передавальний акт від 11 жовтня 2019 року (а.с.12-18), відповідно до змісту якого внаслідок реорганізації, шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» - правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» стає АТ «Альфа-Банк»; правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1.2 Статуту Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту, затвердженого рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»» (рішення 5/2019 року від 15 жовтня 2019) та рішенням Загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (протокол №4/2019 від 15 жовтня 2019 року), відповідно до якого Акціонерному товариству «Альфа-Банк» були передані все майно, права і зобов`язання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (а.с.28-33).

01 грудня 2022 року змінено найменування Банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» (а.с.39).

Заочним рішенням Глибоцького районного суду від 09 лютого 2022 року, мотивувальну частину якого було змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» (а.с.50-56).

При цьому, апеляційний суд виходив із того, що після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року припинилися відповідно до положень частини 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку», що свідчить про відсутність боргу позивачки перед АТ «Альфа-Банк» після 24 жовтня 2019 року.

З огляду на вказане, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року не могло припинитися внаслідок прощення боргу, оскільки такий борг на день такого прощення не існував.

Щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Зокрема, АТ «Сенс Банк» було повідомлено на електронну адресу, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с.196).

ОСОБА_1 була повідомлена шляхом направлення їй судової повістки поштовим зв`язком за зареєстрованою адресою проживання та за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення (а.с.198, 199, 201, 202).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №2-7763/10 зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та

випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку

з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку

із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони

у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення

та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених

статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва

у виконавчому провадженні, застосовуються разом з правилами

статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги),

є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

У справі, яка переглядається АТ «Сенс Банк» просило суд замінити стягувача у виконавчому листі № 715/1130/13, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк».

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви, вказав, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом.

З таким висновком суд апеляційної інстанції не може погодитися, оскільки суд першої інстанції належно не перевірив та не надав оцінки наявним у справі доказам.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону України «Про виконавче провадження» (частина п`ята статті 37 Закону про виконавче провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на червень 2019 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до матеріалів справи виконавчий лист № 715/1130/13 видано судом першої інстанції 16 жовтня 2016 року та пред`явлено до виконання (а.с.6-7).

Постановою заступника начальника відділу Глибоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Михайлюк Л.Л. від 04 червня 2019 року виконавчий документ №715/1130/13 повернуто стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідне стягнення забороняється (а.с.8-9).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23 вересня 2021 року.

До суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі АТ «Сенс Банк» звернулося 07 березня 2023 року (а.с.2).

Таким чином, враховуючи положення статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, то строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, тобто трьох річний строк для пред`явлення виконавчого листа №715/1130/13 до виконання у даній справі слід рахувати з 23 вересня 2021 року, коли втратив чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Отже, трьох річний строк на предявлення до виконання виконавчого листа, не було пропущено на час подання АТ «Сенс Банк» відповідної заяви у цій справі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та не узгоджуються з нормами матеріального права та дійшов помилкових висновків, що в справі сплинув строк пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Глибоцького районного суду від 09 лютого 2022 року, мотивувальну частину якого було змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 липня 2022 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» (а.с.50-56).

Апеляційний суд в своїй постанові виходив із того, що після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року припинилися відповідно до положень частини 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку», що свідчить про відсутність боргу позивачки перед АТ «Альфа-Банк» після 24 жовтня 2019 року.

Слід зазначити, що завершення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Зазначене відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (пункти 6.9-6.12, 6.15).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі.

Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України.

Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Проте, як встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №376 від 29 грудня 2005 року припинилися відповідно до положень частини 5 статті 36 Закону України «Про іпотеку», що свідчить про відсутність боргу позивачки перед АТ «Альфа-Банк» після 24 жовтня 2019 року.

За відсутності процесуальної мети правонаступництва у зв`язку з припиненням зобов`язання, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви та заміни сторони у виконавчому листі шляхом заміни стягувача його правонаступником.

Щодо судового збору

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача (частина перша, друга статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що апеляційний суд в мотивувальній частині постанови прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог заяви АТ «Сенс Банк», судовий збір за подання апеляційної скарги не підлягає відшкодуванню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до положень п.1, п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Змінити ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2024 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю. Половінкіна