П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 лютого 2024 року місто Київ

справа №372/2686/23

провадження№ 22-ц/824/6307/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 ,

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Проць Т.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 6000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що з 17 червня 2006 року позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З жовтня 2018 року ОСОБА_2 надсилає кошти на утримання дитини в розмірі 1990 грн. Середньомісячні витрати на утримання дитини складають орієнтовно 10000 - 12000 грн., в залежності від потреб дитини (додаткові витрати виникають у зв`язку з захворюванням дитини, відвідуванням гуртків, оздоровленням дитини).

Забезпечити дитині належний рівень життя самостійно позивач не в змозі, тому позивач вважає, що батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 рокучастково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 червня 2023 року.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частину від заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не прописав як само стягуються аліменти в твердій сумі чи у частці від заробітку. В порушення прямої дії норми Закону, суд не взяв до уваги, що відповідач офіційно працевлаштований, має постійне місце роботи і стабільну заробітну плату і не стягнув аліменти у частці від заробітку. Судом не надано оцінку його доводам щодо необхідності стягнення аліментів в частці від заробітку.

Вказує, що з нього стягнуто майже частку заробітку, а саме 176,5% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що суперечить п.2 ст..182 Сімейного кодексу України, де вказано, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833 грн.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано його майновий стан та той факт, що він проживає з матір`ю, яка є інвалідом третьої групи, яку він фактично утримує і є для неї єдиним годувальником. За відсутності у відповідача іншого доходу, окрім заробітної плати, визначений судом першої інстанції розмір аліментів позбавить його можливості сплачувати комунальні послуги та забезпечувати матір ліками і продуктами харчування.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Марушевська В.І. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вказує, на те, що саме за позивачем залишилось право вибору способу стягнення аліментів, тому суд першої інстанції не повинен був у своєму рішення обґрунтовувати чому аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач погоджувався платити аліменти в сумі 3 000грн, чим фактично погодився зі стягненням аліментів в твердій грошовій сумі.

Твердження ОСОБА_2 стосовно того, що «Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів» також не заслуговує на увагу та не може бути враховуваний судом апеляційної інстанції, оскільки мова йде лише про рекомендований та мінімальний, а не обов`язковий розмір аліментів.

Відповідачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо відсутності у матері відповідача доходу, а також документів, які підтверджували б розмір його витрат, пов`язаних з утриманням матері.

Окрім того, зазначає представник позивача про те, що документи, які ОСОБА_2 додав до апеляційної скарги,не подавалися до суду першої інстанції та були отримані після проголошення рішення у даній справі. Відтак, підстави для прийняття їх судом апеляційної інстанції відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 3 листопада 2023 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_4 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2018 року шлюб, укладений 17 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, розірвано.

Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на ї утриманні, що підтверджується відповідною довідкою.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що батько дитини в добровільному порядку не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, а дитина цього потребує, тому врахувавши розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоров`я та відсутність інших утриманців у відповідача, суд першої інстанції визначив розмір аліментів у сумі 5000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з дня подачі позову до суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю, тому саме вона обирає спосіб виплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, право вибору способу присудження аліментів належить саме позиваці.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо безпідставності визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, з урахуванням того, що відповідач офіційно працює і має стабільний дохід, не гуртуються на вимогах закону.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину.

Установлено, що добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку батька утримувати дитину не досягнуто, а надані ним протягом останніх років грошові кошти в сумі 2010 грн. на утримання дитини, є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини

Встановивши зазначені обставини, врахувавши матеріальне становище сторін, зокрема, дохід матері та батька, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 15 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, батьком якої є відповідач.

Відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату відповідачем аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.

Посилання відповідача на те, що у нього не достатній заробіток для того щоб оплатити аліменти в розмірі 5 000 грн., оскільки він забезпечує матір, яка є інвалідом третьої групи ліками та продуктами харчування,а також оплачує комунальні послуги, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що на його утриманні знаходиться матір. Сама по собі наявність у матері інвалідності не підтверджує факт знаходження матері відповідача на утриманні останнього.

Надані до апеляційного суду відповідачем додаткові докази, а саме довідка про склад зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 21 липня 2023 року та Акт від 28 липня 2023 року про фактичне місце проживання відповідача не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки відповідачем не надано доказів неможливості подання цих документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від ОСОБА_2 ( ч.3 ст. 367 ЦПК України).

Сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

Отже, відповідач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання доказів на підтвердження знаходження на його утриманні матері.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус