06 лютого 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого судді - Панченко О.М.
при секретарі - Сарнавському М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_1 (в особі представника - адвоката Трегуб О.А.) звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ціна позову - 221 871 гривень 39 копійок.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.07.2023 року о 18 год. 00 хв. сталась ДТП за участю автомобіля Toyota RAV4, номерний знак НОМЕР_1 ,, за кермом якого був відповідач ОСОБА_2 та належним позивачу автомобілем AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , що в подальшому мало наслідком зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого водій ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної.
Враховуючи, що Відповідач на момент скоєння ДТП, не мав страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Позивач був змушений звернутись за відшкодуванням шкоди до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в порядку пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
03 жовтня 2023 року Позивач отримав від Моторного (транспортного) страхового бюро України виплату у якості відшкодування шкоди, завданої ДТП на суму 160 000,00 грн.
Відтак станом на момент подання цієї позовної заяви розмір невідшкодованої Позивачу шкоди, завданої ДТП з вини Відповідача, становить 216 871,39 грн.
Посилаючись на викладені обставини справи, позивачем заявлені наступні вимоги:
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму матеріального збитку у розмірі 216 871,39 грн та 5 000 грн. за витрати на звіт, а також витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження в справі за та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено її підготовчий розгляд.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 грудня 2023 року заяву представника позивача, щодо проведення засідання в режимі відеоконференції задоволено.
Ухвалою суду від 20.12.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення, відзив, або пояснення на позов не надавав.
Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи.
Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 25 липня 2023 року о 18 год. 00 хв. у м. Києві, по проспекту Червоної Калини, буд. 52 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Toyota RAV4, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем AUDI A4, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , що в подальшому мало наслідком зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz Citan, номерний знак НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого водій ОСОБА_2 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідач на момент скоєння ДТП, не мав страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Позивач був змушений звернутись за відшкодуванням шкоди до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в порядку пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Згідно ст. 1 та ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уповноваженим органом на визначення розміру страхових сум є Національний банк України. Постановою Національного банку України № 109 від 30.05.2022 затверджений розмір страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі - 160 000,00 грн
Відповідно до виписки по надходженням по картці ОСОБА_1 АТ КБ "Приват Банк" 03 жовтня 2023 року від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла виплата у якості відшкодування шкоди, завданої ДТП на суму 160 000,00 грн..
Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Відповідно до ч.3 ст. 386 Цивільного кодексу України власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Зі змісту ст. 22 ч. 2 п.1 Цивільного кодексу України слідує, що майнова шкода складається із збитків, якими є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
При цьому, згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
При цьому розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч. 4. ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, факт винуватості Відповідача у скоєнні ДТП, яке відбулось 25 липня 2023 року за участю Позивача не потребує повторного доказування у даній справі.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої шкоди саме винна особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Статтею 5 ЦПК України регламентовано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Тож враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 відшкодування у розмірі 221 871,39 коп. та витрати на експертну оцінку у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. Таким чином, із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2 218,70 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 141, 183, 229, 265, 273, 273-279, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 216 871,39 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) 5 000, 00 грн. в рахунок відшкодування вартості проведення експертної оцінки, виготовленої ФОП ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 218,70 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.М. Панченко