ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/356/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Військова частина № НОМЕР_1 Національної Гвардії України про встановлення факту смерті,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 на території с. Значкове, Павлівської ОТГ, Запорізького району, Запорізької області, причина смерті загинув під час ведення оборони підстанції НОМЕР_2 «Запорізька».

В обґрунтування заяви зазначив, що він є батьком ОСОБА_2 . На підставі Указу Президент України №69/2022від 24.02.2022 ОСОБА_2 був призваний о Збройних Сил України до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Відповідно до листа військової частини НОМЕР_1 НГУ №3/33/9/2-2502 від 10.05.2023 ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти (ймовірно загиблий). 26.01.2023 був нанесений ракетний удар, внаслідок якого загинуло три особи, а п`ять вважають зниклими безвісти, в тому числі ОСОБА_2 . З даного приводу порушена кримінальна справа № 0000168. З причин відсутності документа про смерть ОСОБА_2 , виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, отримати свідоцтво про його смерть у відділі ДРАЦ неможливо. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Просив встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 на території с. Значкове, Павлівської ОТГ, Запорізького району, Запорізької області, причина смерті - загинув під час ведення оборони підстанції ПС 750кВт «Запорізька»

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні заяви.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 18.12.2023 року подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми процесуального права, просить рішення суду скасувати, заяву залишити без розгляду.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За приписами частин першої, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 22.09.1976.

Відповідно до витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 70 від 14.03.2022 № 182 від 07.07.2022 та № 273 від 18.10.2022 солдата запасу ОСОБА_2 зараховано в списки особового складу частини та на всі види забезпечення військовозобов`язаних, які призвані із запасу для комплектування підрозділів військової частини. На посаді вважається з 14 березня 2022 року. Оголошено про присвоєння йому чергового військового звання «молодший сержант».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 182 від 07.07.2022 ОСОБА_2 призначений для виконання бойових завдань з охорони та оборони об`єкта державного значення - електропідстанції ПС 750кВт «Запорізька», що підтверджується витягом з вказаного наказу.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ № 24 від 27.01.2023 ОСОБА_2 вважається таким, що зник безвісти (ймовірно загиблий), знятий з котлового забезпечення з 26 січня 2023 року.

Відповідно до витягу з ЄРДР 26.01.2023 внесені відомості за № 0000168 про вчинення кримінального правопорушення за частиною другою статті 438 КК України.

На підставі постанови про залучення потерпілого від 30.01.2023 слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області заявника ОСОБА_1 залучено потерпілим у кримінальному провадженні № 0000168 від 26.01.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 438 КК України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: (1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; (2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно до глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: (а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); (б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545 (далі - фельдшерська довідка про смерть); (в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; (г) рішення суду про оголошення особи померлою; (ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; (д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; (е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі Постанова № 5) роз`яснено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. На відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у статті 46 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Суд першої інстанції зазначив, що надані докази дають підстави для вірогідного припущення про смерть ОСОБА_2 .

Однак, ця обставина є підставою для оголошення особи померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України, а не встановлення факту її смерті.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку, колегією судці встановлено наступне.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.11.2023 відкрито провадження у справі.

В тексті оскаржуваного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2023 року зазначено, що заявник, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав.

З матеріалів справи вбачається, що відсутні докази повідомлення судом першої інстанції заявника про дату, час та місце проведення судового засідання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 3) частини третьої статті 2 ЦПК України).

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження

(місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (частини шоста, сьома статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 зазначено, що у ЦПК України законодавець встановив повноваження суду апеляційної інстанції скасовувати рішення суду першої інстанції із підстави неналежного повідомлення у суді першої інстанції особи, яка подала апеляційну скаргу.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (пункт 3 частини третьої статті 376 ЦПК України). Тлумачення частини першої статті 8, частини другої статті 211, пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу; невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства; розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В апеляційній скарзі заявник посилається, що суд першої інстанції своєчасно не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, чим позбавив можливості надати особисті пояснення з приводу подачі заяви та обставин справ.

Окрім цього, судом першої інстанції також не повідомлено належним чином інших сторін по справі.

Зазначене підтверджується матеріалами справи та вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.І ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в окремому провадженні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.І ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Колегія суддів, вважає, що рішення суду може вплинути на інші правовідносини, зокрема і щодо питань спадкування після ОСОБА_2 , а за таких обставин вбачається очевидний спір про право.

Крім того, рішення суду може вплинути безпосередньо на права та обов`язки і інших осіб, які заявником в якості зацікавлених не зазначені.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується с доводами апеляційної скарги про допущення судом першої інстанції помилки при ухваленні рішення.

Таким чином, колегія судців дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню, а позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 315, 377, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2023 року у цій справі скасувати, заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді: