ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1902/22 Номер провадження 22-ц/814/564/24Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона О.А. на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 червня 2023 року

у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

коротко змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У серпні 2022 року позивач АТ «Універсал Банк» (далі Банк) в особі уповноваженого представника звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якої прохав стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 05.03.2019 у розмірі 33 755,99 грн та судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 2 481 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

05.03.2019 відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про надання банківських послуг від 05.03.2019. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, на підставі договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Станом на 08.12.2021 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п. п. 5.16 п. 5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 08.12.2021 направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості, у зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18, 5.19 кредит 29.03.2022 став у формі «на вимогу».

У зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 05.03.2019 у відповідача перед Банком станом на 11.01.2022 виникла заборгованість у розмірі 33 755,99 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту).

З урахуванням викладеного Банк просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 червня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

коротко змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі АТ «Універсал Банк» прохали рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення їх позовних вимог.

Вказували, що місцевим судом порушено норми матеріального та процесуального права. Суд не врахував механізм отримання банківських послуг «Monobank», процедуру ознайомлення споживача із умовами та правилами надання банківських послуг, не враховано судом вимоги ст. ст. 633,634, 641 ЦК України, вимоги Закону України «Про електронну комерцію» та інших вимог матеріального права.

Невірно суд дійшов висновку про недоведеність розміру заборгованості, оскільки доказів, які б спростували правильність наданого Банком розрахунку за кредитним договором відповідачем не надано.

Невірно місцевий суд застосував правові висновки Верховного Суду у справі № 342/180/17, оскільки ця справа не є подібною.

узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказував, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги вважає необґрунтованими. Прохав рішення місцевого суду залишити без змін.

В матеріалах справи відсутні докази про рух коштів. Складові договору він не підписував, хоч і містять графу для підпису сторін. Відсутні підстави вважати, що сторони погодили істотні умови договору у письмовій формі.

встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини; доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 05.03.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого ліміту (з можливістю його збільшити або зменшити) на картковий рахунок. 05.03.2019 ОСОБА_1 власноручно підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, що не заперечується сторонами.

Відповідно до п. 2 цієї анкети-заяви до договору про надання банківських послуг клієнт погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого клієнт підтверджує та зобов`язується виконувати. Відповідно до п. 6 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг позичальник просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (в тому числі його електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Пунктом 9 анкети-заяви до договору про надання банківських послуг передбачено, що дана заява-анкета є також заявою на відкриття рахунку із зразком його підпису.

Отже, передбачений анкетою-заявою договір складається з кількох документів: анкети-заяви, яка власноруч підписана відповідачем, що ним не заперечується, а також Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту. Пунктом 3 підписаної власноруч анкети-заяви встановлено, що підписанням Договору (який, як встановлено судом, складається з кількох документів) клієнт підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Отже, п. 3 анкети-заяви передбачає підписання клієнтом всього договору, а не лише анкети-заяви.

Проте, місцевим судом установлено, що надані суду Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які, як погоджено сторонами у анкеті-заяві є частиною договору, не містять ані власноручного підпису ОСОБА_1 , ані відмітки про наявність електронного підпису на кожному з електронних документах (на відміну від долучених позивачем до матеріалів справи паперових копій електронних документів, а саме: заяв клієнта за видом кредиту «Транзакція в розстрочку» від 30.03.2021, 30.04.2021, 25.05.2021, 22.05.2021, Паспортів споживчого кредиту «Транзакція в розстрочку», таблиць обчислень загальної вартості кредиту до них, які містять відмітки про підписання електронним цифровим підписом).

Представником позивача у письмових поясненнях вказано, що ознайомлення з умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» відбувається шляхом накладення електронного підпису. ОСОБА_1 не заперечував у суді факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, проте заперечувався факт того, що він був ознайомлений саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. Також відповідачем заперечував і сам факт підписання Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту будь-яким способом, в тому числі і шляхом проставлення електронного чи електронного цифрового підпису. Вказаний факт не спростований позивачем. Оскільки п. 3 анкети-заяви, підписаної сторонами, передбачено саме підписання всього договору, а не лише анкети-заяви, накладення електронного (цифрового) підпису чи власного є, на думку місцевого суду, необхідним на всіх документах, що складають договір, в тому числі на Умовах і правилах надання банківських послуг.

У даній справі позивачем до суду не надані ані оригінал таких електронних документів, ані їх копія. Подані паперові копії електронних доказів не містять відмітки про їх підписання електронним підписом відповідачем. Отже, суду не надано доказів того, що відповідач підписав вказані документи електронним цифровим підписом, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 05.03.2019 шляхом підписання анкети-заяви.

В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «Monobank», та Тарифів. Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Більш того, долучена позивачем до матеріалів справи редакція Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank» та Тарифи очевидно не могли бути підписаними ОСОБА_1 05.03.2019, оскільки чинні з 27.11.2021.

Доводи представника позивача щодо особливостей проекту «Monobank», а саме укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, відхилені судом першої інстанції з підстав того, що електронна форма договору не звільняє позивача від процесуального обов`язку доведення заявлених у позові підстав відповідно до визначених у ст. ст. 76-81, 100 ЦПК України вимог щодо належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, у тому числі електронних. При цьому, місцевим судом зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає правильними твердження відповідача щодо того, що до суми заборгованості враховано не лише тіло кредиту, а й проценти та комісію, що підтверджується долученою до справи випискою про рух коштів по картці. В анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені чи комісії немає. З цих підстав місцевий суд дійшов висновку, що між сторонами не було досягнуто згоди з приводу сплати процентів та комісії.

Згідно з п. 3 анкети-заяви ОСОБА_1 беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє його, ОСОБА_1 , шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Місцевим судом зазначено, що відповідачем не заперечується та підтверджується письмовими доказами отримання коштів від банку у сумі 17 000 грн. Також відповідачем не заперечується, що в подальшому позивачем правомірно збільшувалася сума кредитного ліміту.

Банк звертався до суду з вимогою про стягнення боргу з ОСОБА_1 за договором про надання банківських послуг від 05.03.2019 станом на 11.01.2022. У підписаній ОСОБА_1 анкеті-заяві відсутнє погодження на отримання послуги - переведення витрат у розстрочку. Суд зазначає, що долучені позивачем до позову паперові копії електронних документів, а саме заяви ОСОБА_1 за видом кредиту «Транзакція в розстрочку» від 30.03.2021, 30.04.2021, 25.05.2021, 22.05.2021, Паспорти споживчого кредиту «Транзакція в розстрочку», таблиці обчислень загальної вартості кредиту до них, які містять відмітки про підписання електронним цифровим підписом, як вбачається з їхнього змісту, є окремими договорами і не входять до складу кредитного договору, укладеного сторонами 05.03.2019. Тобто, заборгованість за цими кредитними договорами, укладеними сторонами, не є предметом даного позову.

Як вбачається з виписок про рух коштів по картці станом на 30.03.2021, до моменту укладення договорів за видом «Транзакція в розстрочку», ОСОБА_1 сплачено 33 663 грн з фактично отриманого тіла кредиту 38 268,96 грн. (39 372,12 грн разом із комісією).

В подальшому, як вбачається з виписки, ОСОБА_1 вносилися кошти на картку, проте з виписки є незрозумілим на погашення яких саме боргових зобов`язань відповідача вони спрямовувалися: за договором від 05.03.2019 чи за видом кредиту «Транзакція в розстрочку». Також з письмових пояснень представника Банку вбачається, що Банк надавав кредит «Транзакція у розстрочку» згідно з договором у розмірі заборгованості та направляв кредитні кошти на погашення вказаної заборгованості. Зазначене фактично позбавляє суд можливості навести у рішенні свій розрахунок заборгованості станом на 11.01.2022 за договором від 05.03.2019, укладеним сторонами. Разом з цим позивачем не заперечується, що за весь час користування карткою боржником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 42 045,60 грн.

З урахуванням встановленого, місцевий суд дійшов висновку, що позивачем не доведено розміру заборгованості відповідача за договором про надання банківських послуг від 05.03.2019 станом на 11.01.2022, а тому позов задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено кредитний договір в електронному вигляді у відповідності з проектом «Monobank» шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг.

Факт укладення договору відповідачем у справі не оспорюється, підтверджується наявною в матеріалах справи анкетою заявою, письмовими поясненнями відповідача. (а.с. 10, 56, 110-143)

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

В ході судового розгляду справи відповідач заперечив розмір заборгованості перед Банком, вказуючи, що він повернув Банку 41 045 грн, тому заборгованість не може становити 33 755 грн. Вважав, що розмір заборгованості повинен становити 19 600 грн. (а.с. 62, 77)

В матеріалах справи наявна банківська виписка щодо руху коштів на рахунку ОСОБА_1 за період з 05.03.2019 по 19.08.2022.

З даної виписки вбачається, що станом на 01.02.2022 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором складала 14 843,99 грн. (а.с. 78-90, 103-109)

Апеляційний суд вважає, що при наявності таких доказів місцевий суд дійшов помилкового висновку про недоведеність Банком заборгованості за кредитним договором на суму 14 843,99 грн.

Висновки місцевого суду про те, що надані Банком виписки є незрозумілими в частині на погашення яких саме боргових зобов`язань відповідача спрямовувалися платежі: за договором від 05.03.2019 чи за видом кредиту «Транзакція в розстрочку» - є помилковими.

З наданої банківської виписки слідує, що всі платежі проводяться саме по банківському рахунку відповідача, який відкритий саме за його заявою від 05.03.2019.

Саме відповідач у справі повинен був спростувати факт отримання та користування цими грошовими коштами.

Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків місцевого суду не спростували.

Позивачем не надано доказів на підтвердження факту наявності у відповідача більшого розміру заборгованості.

висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатом апеляційного перегляду колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме у сумі 14 843,99 грн (із заявленої до стягнення 33 755,99 грн), компенсація позивачу суми судового збору за подачу позову до суду, сплаченого у сумі 2 481,00 грн, та апеляційної скарги у сумі 3 721,50 грн, має бути здійснена пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено на 43,97 %, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 090,90 грн судового збору за подачу позову до суду та 1 636,34 грн за подачу апеляційної скарги, а всього суму судового збору 2 727,24 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 29 червня 2023 року - скасувати.

Стяґнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 14 843,99 грн заборгованості за кредитним договором та 2 727,24 грн судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль