К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року місто Київ

справа № 756/4924/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/922/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сенс Банк", подану представником Півтораком Тарасом Олеговичем, на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Ткач М.М. від 11 травня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування майном, та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2021 року АТ "Альфа-Банк", яке в подальшому перейменовано на АТ "Сенс Банк", звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування майном, та зняття з реєстраційного обліку.

Позов обґрунтовано тим, що банк набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Відповідачі, як колишні власники квартири, втратили право користування, проте продовжують нею користуватися.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 створюють перешкоди у користуванні та розпорядженні майном,

АТ "Сенс Банк" просило визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , а також зняти їх з реєстраційного обліку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року у задоволенні позову АТ "Сенс Банк" відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що колишні власники житла, яке не було придбано за кредитні кошти та передано в іпотеку, навіть після звернення іпотекодержателем стягнення на таке майно, у силу положень статті 109 ЖК України мають право на користування таким житлом до моменту виселення із наданням їм іншого постійного житла.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник АТ "Сенс Банк" - Півторак Т.О., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_4 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі лише 6 вересня 2018 року, тобто після укладення договору іпотеки і без дозволу іпотекодержателя, що суперечить підпункту 2.1.4 пункту 2.1 договору іпотеки та статті 9 Закону України "Про іпотеку". Наведене дає підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою, а також зняття з реєстраційного обліку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 18 червня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є АТ "Укрсоцбанк", та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 389/50/08-Пі за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком до 17 червня 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 18 червня 2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку

"Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 04/І-348, відповідно до якого в іпотеку банку передано належне ОСОБА_1 , ОСОБА_5 (в подальшому змінила ім`я та прізвище на ОСОБА_3 (том І а.с. 180), ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 (том І а.с. 12-13).

Згідно пункту 4.5.3. іпотечного договору № 04/І-348 від 18 червня 2008 року, іпотекодержатель за своїм вибором може звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 4 грудня 2018 року державним реєстратором Київської філії комунального підприємства "Реєстрація бізнесу" Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, м. Київ, Сорокою В.М. проведено державну реєстрацію права власності за АТ "Укрсоцбанк" на № 70 по вулиці Героїв Дніпра, 42, в місті Києві (том І а.с. 15-17).

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 21 лютого 2019 року у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_5 (дата реєстрації - 1 серпня 1984 року); ОСОБА_2 (дата реєстрації - 11 червня 1985 року); ОСОБА_1 (дата реєстрації - 11 квітня 2000 року); ОСОБА_4 (дата реєстрації - 6 вересня 2018 року) (том І а.с. 14).

Правонаступником АТ "Укрсоцбанк" з 15 жовтня 2019 року є АТ "Альфа-Банк", яке в подальшому змінило назву на АТ "Сенс Банк".

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 ЦК України, частина 1 статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та статті 109 ЖК України особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у зв`язку зі зверненням стягнення на нього, надається інше постійне житло у разі, коли

іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначене в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК).

Такий правовий висновок міститься у постанові у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку, належала ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2005 року, тобто ця квартира придбана не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного нерухомого майна.

АТ "Укрсоцбанк" зареєструвало за собою право власті на спірну квартиру у позасудовому порядку на підставі застереження в іпотечному договорі. Вимога про виселення відповідачам направлена банком уже після реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки.

Установивши, що предмет іпотеки не був придбаний за рахунок кредитних коштів, а тому виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 неможливе без надання їм іншого житлового приміщення, суд першої інстанції загалом дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач ОСОБА_4 зареєстрована у спірній квартирі лише з 6 вересня 2018 року, при цьому іпотекодержатель не надав на це згоду.

Згідно з вимогами частини 3 статті 9 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Тобто вселення ОСОБА_4 у спірну квартиру відбулося всупереч вимогам договору іпотеки та прямій забороні, що міститься у Законі України "Про іпотеку".

Реєстрація місця проживання з порушеннями вимог закону та договору іпотеки ОСОБА_4 в спірній квартирі, яка є предметом іпотеки, не може використовуватися учасниками цивільного обороту з метою уникнення звернення стягнення на предмет іпотеки та подальшого його продажу для погашення боргу.

В той же час, колегія суддів зазначає, що суд має розглядати спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, чим спір по суті буде вичерпано, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Суд повинен ухвалювати рішення, яким вичерпувати конфлікт між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від

змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 1 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.

Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (пункт 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

З матеріалів справи слідує, що після реєстрації права власності на спірну квартиру за банком, він звернувся до відповідачів з вимогою про виселення з неї.

Позовна заява також обґрунтована тим, що проживання відповідачів у спірній квартирі позбавляє права нового власника житла використовувати квартиру за призначенням та розпоряджатися нею.

Відтак належним способом захисту є виселення відповідачів із квартири за наявності для того правових підстав, оскільки саме по собі вирішення спору про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням не є підставою для виселення їх з жилого приміщення. Наслідком визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є зняття таких осіб з реєстраційного обліку за адресою спірного житла, а не виселення. Проте зняття з реєстрації не вичерпує спору між сторонами.

Отже, вирішення спору про визнання ОСОБА_4 (в межах апеляційного оскарження) такою, що втратила право користування житловим приміщенням не поновить права та інтереси позивача, про порушення яких заявлено у позові, а лише призведе до вирішення іншого спору про виселення за позовом банку або іншої особи, у разі відчуження спірної квартири.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що АТ "Сенс Банк" обрано неналежний спосіб захисту порушених прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року в частині вирішення позовних вимог АТ "Сенс Банк" до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування майном, та зняття з реєстраційного обліку, виклавши

мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сенс Банк", подану представником Півтораком Тарасом Олеговичем, задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 травня 2023 року в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства "Сенс Банк" до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування майном, та зняття з реєстраційного обліку змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: