Справа № 127/6341/24
Провадження № 2/127/757/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2024 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції рф про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України,-
Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з держави російська федерація відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок експропріацією російської федерації природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України в розмірі 672 421 доларів США 18 центів, що в перерахунку на національну валюту України становить 24 583 718,34 грн та моральної шкоди в розмірі 35 000 євро, що в перерахунку на національну валюту України становить 1 259 300 грн, а всього 25 843 018,34 гривень.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.
Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею ст.175 ЦПК України визначено вимоги до форми та змісту позовної заяви, позовна заява повинна містити:
1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;
4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;
5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;
6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;
7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;
8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;
9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;
10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Як сформульовано Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 911/792/18, позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів.
Законне передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19).
Всупереч наведеним імперативним законодавчим положенням подана позовна заява:
- не містить відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
- не вказано ціну позову;
- не конкретизовано зміст позовних вимог, а саме не зазначено на користь якої особи чи позивача підлягає стягненню з відповідача майнова шкода, завдана внаслідок експропріацією російською федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України, та не викладено обставин в обґрунтування порушення саме прав позивача, зважаючи покликання позову на захоплення відповідачем українських родовищ корисних копалин у цілому, жодним чином не аргументовано яким чином зачіпаються права позивача та необхідність стягнення саме 25 843 018,34 грн;
- не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, відсутні документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, а також не додано клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.
Хибним є твердження позивача про звільнення від судового збору на підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», адже передбачена законодавцем пільга щодо сплати судового збору пов`язується не з наявністю самого по собі факту завдання майнової та/або моральної шкоди у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, а обмежується тими випадками завдання шкоди особі, коли внаслідок дій держави-агресора у житті людини мали місце одна або декілька наступних подій: вимушене переселення з тимчасово окупованих територій України, загибель, поранення, перебування в полоні, незаконне позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.
Натомість, жодних обґрунтувань настання для позивача одного або декількох з наведених вище наслідків збройної агресії відповідача проти України матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлено ставку судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн та надати відповідний документ, що підтверджує сплату судового збору чи документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору.
За вимогами ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.
Окрім того, відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи захисту) прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Позивачем не викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення їй майнової та моральної шкоди, відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінила свої страждання.
Таким чином, позивачу слід виправити зазначені недоліки позовної заяви, а саме: надати докази отримання майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
В прохальній частині позивач просить стягнути 25843018,34 грн., що складається з матеріальної шкоди у сумі 24583718,34 грн. і моральної шкоди у сумі 1259300 грн.
Разом з тим, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, позивач у позовній заяві не зазначив.
Так, позивач, посилається на інформацію, розміщену Нафтогаз України в мережі Інтернет, та на відомості з газети «The Washington Post» і вказує, що унаслідок збройної агресії РФ та її окупації території України наша держава втратила 63 % покладів вугілля, 11 % родовищ нафти, 20 % родовищ природного газу, 42 % родовищ металів і 33 % родовищ рідкісноземельних корисних копалин, вартість яких оцінюється у сумі 12,4 трильйона доларів США.
Позивач визначила чисельність громадян України в загальній кількості 18440823 людини, враховуючи динаміку виробництва споживання хліба населенням України за 2020 рік, без врахування населення на тимчасово окупованих територіях, які за час окупації в добровільному порядку набули громадянства рф.
Відтак, розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок незаконної окупації рф надр України кожному громадянину України позивач визначила у сумі 672421,18 доларів США, що становить 24583718,34 грн.
Разом з тим, процедура визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії рф, починаючи з 19.02.2014, встановлена Порядком визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії рф, затвердженим постановою КМУ № 326 від 20.03.2022 (в редакції постанови КМУ № 951 від 22.07.2022).
Визначення шкоди та збитків здійснюється окремо, зокрема за напрямом втрати надр - напрям, що включає втрати надр, завдані самовільним їх користуванням. Основні показники, які оцінюються: обсяг самовільного, зокрема незаконного, користування надрами; збитки, завдані внаслідок самовільного користування надрами.
Визначення збитків від самовільного, зокрема незаконного, користування надрами здійснюється відповідно до методики, затвердженої наказом Міндовкілля за поданням Держгеонадр за погодженням з Мінреінтеграції.
Відповідальними за визначення збитків за наведеним показником є Держгеонадра.
Однак, позивач обґрунтований розрахунок завданої їй матеріальної шкоди з дотриманням вимог зазначених вище нормативно-правових актів у позовній заяві не зазначила.
При цьому загальновідомим є факт, що у зв`язку з самовільним користування надрами заподіюються збитки у частині: 1) втрати вартості корисної копалини; 2) неотримання (недоотримання) коштів рентної плати за користування надрами та інших обов`язкових платежів до державного та місцевих бюджетів; 3) витрат держави на рекультивацію ділянки надр, порушених внаслідок незаконного видобування корисних копалин; 4) вартості адміністрування встановлення факту самовільного користування надрами, розрахунку розміру збитків та притягнення осіб до відповідальності.
Зокрема, для розрахунку розміру збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території розраховується об`єм (кількість) самовільно видобутих запасів корисних копалин родовищ (ділянок надр), виходячи з річної продуктивності видобутку корисної копалини, визначеної протоколом ДКЗ України (ДКЗ СРСР, УТКЗ) та періоду тимчасової окупації.
Також, у разі виявлення в зв`язку з тимчасовою окупацією території України факту самовільного користування надрами, виду корисної копалини, періоду та фактичного об`єму самовільного користування надрами за відсутності виданого в установленому порядку спеціального дозволу на користування надрами розмір збитків, заподіяних внаслідок самовільного видобування корисних копалин на тимчасово окупованій території здійснюється із застосуванням формули для підконтрольної території.
Разом з тим, позивач не конкретизувала, яким саме чином завдана їй матеріальна шкода та не здійснила розподіл розміру завданої їй шкоди в залежності від виду такої шкоди.
Більше того, суд звертає увагу, що на сайті Міністерства фінансів України наявна інформація про те, що станом на 01.02.2022 чисельність населення України становить 41130400 осіб без урахування окупованих територій (Криму, Севастополя, частини Донбасу).
Такі відомості занадто різняться з відомостями, про які зазначив у позовній заяві позивач (18440823 людини), а тому для зазначення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, позивач має вказати достовірну інформацію щодо чисельності населення України з посиланням на джерела її отримання, що відповідають вимогам ст.ст. 77, 175, 177 ЦПК України.
Крім цього, при визначенні розміру завданої моральної шкоди позивач послалась на загальні норми законодавства, якими визначено компенсацію за моральні страждання, проте обґрунтування розміру компенсації моральної шкоди, завданої саме позивачеві та внаслідок протиправних дій саме відповідача, у позовній заяві не зазначено.
Також позивач в обгрунтування підсудності справи в позовній заяві зазначає, що вона зареєстрована за адресою: Голованівський район, смт. Завалля, а тому справа за територіальною підсудністю належить до Гайворонського районного суду Кіровоградської області. Пояснила, що справа повинна розглядатись за місцем заподіяння шкоди, яка їй завдана за місцем її проживання. Проте, з невідомих причин з позовом звернулась в Вінницький міський суд Вінницької області без обґрунтування причин такого звернення.
Відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175 і 177цьогоКодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
З урахуванням наведеного, позовну заяву слід залишити без руху та відповідно надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.
Керуючись ст.ст.175-177,185,258-261 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції рф про стягнення майнової та моральної шкоди, завданої агресією проти України - залишити без руху та надати позивачу п`ять днів з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, в іншому випадку позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачу.
Копію ухвали надіслати позивачу.
Ухвала суду остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Жмудь