Справа № 293/199/24
Провадження № 2-о/293/20/2024
УХВАЛА

08 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В. розглядаючи заяву

ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 )

заінтересована особа: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 )

про видачу обмежувального припису

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою, за змістом якої просить видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладення на неї обов`язків:

заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 6 місяців;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , строком на 6 місяців;

заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривдниці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, заява про видачу обмежувального припису подається до суду у порядку, передбаченому главою 13 розділу ІV ЦПК України та повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним, які передбачені ст. ст. 350-1, 350-2, 350-3, 350-4 ЦПК України.

Оглянувши подану заяву й додані до неї матеріали на предмет відповідності нормам ЦПК України, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху за таких підстав.

Відповідно до ч.1ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Відповідно до ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України у разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки не можливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування.

В заяві про видачу обмежувального припису, ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , однак, в порушення ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, заявником не надано доказів того що ОСОБА_2 відносно заявника було вчинено домашнє насильство.

Заявник зазначає, що заінтересована особа відносно неї 31 грудня 2023 року вчинила домашнє насильство в сім`ї (ображала нецензурними словами, словесно погрожувала побиттям), про що складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства серії ВАВ №130280 від 02.01.2024 та передано справу до суду. Постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 08 січня 2024 року у справі № 293/13/24 провадження у справі закрито на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 .

На підтвердження вказаних обставин заявником лише додано копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №130280 від 02.01.2024 відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, однак копія протоколу не може свідчити про вчинення заінтересованою особою протиправних дій, які давали б можливість видати відносно неї обмежувальний припис.

При цьому, як зазначає заявник, за наслідком розгляду такого протоколу суд провадження у справі закрив на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 . Копію такої постанови до заяви заявник не додає.

Клопотання ж заявника про витребування таких доказів у матеріалах заяви відсутнє, зокрема, як і клопотання про витребування інших доказів що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису відносно заінтересованої особи.

Водночас суд зазначає, що відповідно до пунктів 3, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких до яких належать 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя.

Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч.3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Враховуючи вказані норми Закону, суд вказує, що заявником до матеріалів заяви не долучено і доказів того, що на відносини між нею та заінтересованою особою поширюється дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме дія статті 3 цього Закону, зокрема, відсутні докази на підтвердження того, що заявник та заінтересована особа перебувають у родинних відносинах чи спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Вказане в свою чергу позбавляє суд можливості встановити право заявника звертатись до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_2 ..

Заразом, суд зважає на ту обставину, що, як убачається із змісту заяви, адреса місця проживання заявника є відмінною від адреси місця проживання заінтересованої особи.

Враховуючи вищевикладене, заявнику необхідно надати суду уточнену заяву про видачу обмежувального припису, з посиланням на докази, та відповідно долученням таких доказів, що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису стосовно заінтересованої особи та відповідно право заявника звертатись до суду із заявою про встановлення обмежувального припису відносно цієї заінтересованої особи.

В разі неможливості отримання таких доказів самостійно із відповідним обґрунтуванням такої неможливості у їх отриманні, звернутися до суду з клопотанням про їх витребування із зазначенням осіб, у яких необхідно витребувати такі докази.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису без руху з наданням заявнику строку необхідного для усунення вищенаведених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175-177, 260, 261, 294, 350-1-350-4, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису залишити без руху.

2. Надати заявнику строк в 7 (сім) днів з дня отримання нею цієї ухвали для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

3. Роз`яснити заявнику, що у випадку не усунення недоліків заяви, заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Інформацію щодо справи учасники справи можуть отримати на офіційному веб порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: https://cr.zt.court.gov.ua/sud0624/

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана: 08.02.2024

Суддя Людмила ЛОСЬ