Справа № 444/4298/23
Провадження № 2/444/238/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Гнідець В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (с. Артасів, Львівський р-н, Львівська обл.), ОСОБА_2 (с. Артасів, Львівський р-н, Львівська обл.), ОСОБА_3 (с. Артасів, Львівський р-н, Львівська обл.), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (с. Зіболки, Львівський р-н, Львівська обл.) до Куликівської селищної ради Львівського району Львівської області (пл. Незалежності, 27, смт. Куликів, Львівський р-н, Львівська обл.), третя особа Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

27.11.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 залишилося наступне спадкове майно: 1/6 частина житлового будинок АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 . Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_1 , оскільки з ним проживала на дату його смерті і вони вели спільне господарство. Станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_2 членами колгоспного двору були такі громадяни: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Таким чином всі вище перелічені особи являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах, тобто по 1/6. ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки її батько такого права належним чином не зареєстрував. Просили, з урахуванням уточнень, визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , в тому числі 1/6 частина після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 ; Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 ; Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 ; Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Відповідач відзиву на позов не подав.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися, однак подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечили проти задоволення позову.

Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши у судовому засіданні та оцінивши докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, судом встановлено наступне.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_11 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_11 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_12 .

З копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 29.06.1990 р. вбачається, що право власності двору АДРЕСА_4 , було зареєстровано за ОСОБА_6 , як головою двору.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_7 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_13 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_7 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_9 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_15 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_10 у зв`язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_16 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 .

З копії листа Жовківської державної нотаріальної контори № 196/01-16 від 30.01.2018 року вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_6 є ОСОБА_1 .

Довідка № 84 від 30.03.2023 р. підтверджує те, що ОСОБА_1 дійсно проживала разом з померлим батьком ОСОБА_6 до дня його смерті в АДРЕСА_3 і вони вели спільне господарство.

Довідка № 86 від 03.04.2023 року підтверджує, що станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_2 членами колгоспного двору були такі громадяни: ОСОБА_6 (голова двору), ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Довідка № 31 від 19.01.2024 року підтверджує, що станом на 15.04.1991 року в АДРЕСА_3 членами колгоспного двору були такі громадяни: ОСОБА_6 (голова двору), ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Державний нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки Заявником надано свідоцтво про право власності на будинок з якого вбачається, що господарство в АДРЕСА_3 , головою якого був ОСОБА_6 відносився до колгоспного типу двору. Крім нього членами двору були інші особи. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами та доповненнями згідно з Постановою ПВСУ № 15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в майні. Отже всі члени двору мають право на частку. Частка померлих не визначена в майні двору. Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2023 року.

Довідка № 1710 від 21.04.2023 р., котра видана КП ЛОР «Червоноградським міжміським БТІ», підтверджує, що в КП ЛОР Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації станом на 31.12.2012 року будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 82,3 м.кв., в тому числі житловою 54,2 м.кв., зареєстрований на праві власності за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Підлісненської сільської ради 29.06.1990 року на підставі рішення Нестеровського райвиконкому №146 від 29.06.1990 року та записано 29.06.1990 року в реєстрову книгу за р.№96.

З копії довідки № 16 від 15.01.2024 року, виданої Куликівською селищною радою, вбачається, що при проведенні інвентаризації уточнення нумерації будинків в АДРЕСА_2 власником якого є ОСОБА_17 змінили на № 61.

З копії спадкової справи № 65/2018, заведеної після смерті ОСОБА_6 вбачається, що після смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_1 .

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.112 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції, чинній на 14.04.1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п. «а», «б», «г» п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", положення статей 17, 18 Закону "Про

власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року із змінами, внесеними згідно постанови ПВС України №13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року передбачено, що правила ст.563 ЦК про те, що спадщина на майно

колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 р. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Судом встановлено, що станом на 15.04.1991 р. ОСОБА_6 (голова двору), ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не втратили права на частку в майні колгоспного типу двору в АДРЕСА_3 .

За таких обставин позовні вимоги про визнання за позивачами права власності на 1/6 частину права власності за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , як за членами колишнього колгоспного двору, потрібно задовольнити.

Спадщина після померлого ОСОБА_6 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому до даних правовідносин слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

При встановленні кола спадкоємців, які прийняли спадщину, суд бере до уваги копію листа Жовківської державної нотаріальної контори № 196/01-16 від 30.01.2018 року, з якого вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_6 є ОСОБА_1 , та довідку № 84 від 30.03.2023 р., яка підтверджує те, що ОСОБА_1 дійсно проживала разом з померлим батьком ОСОБА_6 до дня його смерті в АДРЕСА_3 і вони вели спільне господарство.

Інших доказів того, що будь-які інші спадкоємці з часу відкриття спадщини у 1996 році вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , суду не надано.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .

За таких обставин позовну вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , потрібно задовольнити.

За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

Керуючись ст.112, 120 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , в тому числі 1/6 частина після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Оприск З. Л.