Справа № 603/460/23
Провадження №2/603/14/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання Б`єлі Д.С.

за відсутності сторін

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідач: Монастириська міська рада

предмет позову: визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Монастириської міської ради в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,9386 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №048253.

- та встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253, площею 0,9386 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, який видано на ім`я « ОСОБА_3 ».

Вимоги позивача мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно.

Вказану спадщину прийняв брат позивача ОСОБА_4 (син спадкодавця), оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги та проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний брат позивача - ОСОБА_4 . Після його смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

- земельна ділянка площею 0,9386 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №048253.

Вказану спадщину прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом другої черги та проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Звернувшись до нотаріальної контори для того щоб оформити спадкові права на вказане майно, нотаріусом при розгляді представлених документів, було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, внаслідок їх втрати. У зв`язку з наведеним нотаріус рекомендував позивачу звернутись до суду. Окрім цього існують розбіжності у Державному акті та свідоцтві про смерть спадкодавця, а саме у свідоцтві про смерть матері позивача, вона записана як « ОСОБА_2 », а у Державному акті як « ОСОБА_3 ».

Отже, в позовній заяві позивач також просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253, який видано на ім`я ОСОБА_3 .

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.09.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , представник позивача просить визнати за позивачем право власності на вищевказане спадкове майно, а також встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 правовстановлюючих документів Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253, виданого на ім`я « ОСОБА_3 ».

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, проте представник позивача в позовній заяві просить розглядати дану справу без його участі та без участі позивача.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав відзив на позовну заяву в якій просить розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника, заперечень щодо позовних вимог не висловлював та зазначив, що з обставинами викладеними у заяві Монастириська міська рада погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи позовної заяви, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено таке.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сеньків Монастириського району Тернопільської області у віці 80 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 16.05.2006 року, актовий запис за №08, виданого Задарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області.

Ще за життя померлій належали:

- земельна ділянка площею 0,9386 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №048253, що підтверджується довідкою, виданою Монастириською міською радою 20.07.2023 року №221, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-023 сформованого 27.06.2023 року, який міститься в матеріалах справи.

Вказану спадщину фактично прийняв син спадкодавця ОСОБА_4 , оскільки відносився до спадкоємців першої черги за законом.

Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 сформованого 28.10.2023 року, згідно якого батьками ОСОБА_4 були: ОСОБА_5 батько та ОСОБА_2 мати та записом акта про народження №27 від 19.03.1955 року.

Факт фактичного прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується:

-Довідкою виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області 20.07.2023 року №221 про те, що на день смерті ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований та проживав ОСОБА_4 , 1955 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Сеньків Чортківського району Тернопільської області у віці 67 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06.09.2022 року, актовий запис за №260, виданого Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Вказану спадщину фактично прийняла позивач ОСОБА_1 , оскільки є сестрою спадкодавця ОСОБА_4 , відноситься до спадкоємців другої черги за законом та проживала на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Родинні відносини між спадкодавцем ОСОБА_4 та спадкоємцем ОСОБА_1 підтверджуються:

- копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 15.07.1978 року, згідно якого батьками ОСОБА_6 були: ОСОБА_5 батько та ОСОБА_2 мати;

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 сформованого 27.04.2012 року, згідно якого ОСОБА_6 в зв`язку з реєстрацією шлюбу, змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Факт фактичного прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується:

-Довідкою виданою виконавчим комітетом Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області 20.07.2023 року №220 про те, що на день смерті ОСОБА_4 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживала без реєстрації сестра спадкодавця - ОСОБА_1

18.08.2023 року постановою за вих. №209/02-31 завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки в зв`язку з втратою оригіналів правовстановлюючих документів.

З повідомлення державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори від 20.09.2023 року №257/01-16 встановлено, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкові справи не заводилась.

Також, судом встановлено, що при видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253 в ньому було допущено помилку в імені спадкодавця, а саме вказано ім`я власника (спадкодавця) як « ОСОБА_3 » коли правильно повинно бути « ОСОБА_2 ».

Документами, які встановлюють правильне ім`я спадкодавця по даній справі щодо належності їй Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253 виданого на ім`я « ОСОБА_3 » є:

- довідка видана Монастириською міською радою 20.07.2023 №221 де зазначено, що у Державному акті на право власності на земельну ділянку серія ТР №048253 допущено помилку, замість ОСОБА_2 її записано, як ОСОБА_3 ;

- Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу НВ-023, сформованого 27.06.2023 року, де власником земельної ділянки кадастровий номер :01:001:2071 розміром 0.9386 га вказано ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , номер якого відповідає копії паспорту виданого на ім`я ОСОБА_2 , наданого на адвокатський запит представника позивача від 18.08.2023 року №349 Пенсійним фондом України Головного управління Пенсійного фонду України в тернопільській області.

З аналізу вищезазначених документів та даних, які в них містяться судом встановлено, що при складанні (видачі) правовстановлюючого документу: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253, органом, який його складав була допущена помилка при записі по імені спадкодавця, а саме замість зазначення « ОСОБА_2 » було вказано « ОСОБА_3 ».

V. Джерела права й акти їх застосування.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд, виходить із такого.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення юридичного факту, а саме належності правовстановлюючого документу (Державного акту), суд враховує таке.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно позивачу для прийняття спадщини, оскільки вона претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Неможливість внесення змін у правовстановлюючий документ (Державний акт) є те, що з 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Крім того, згідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, яка затверджена Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 №43 та втратила чинність 23.08.2013 року, не було передбачено порядку внесення змін у Державний акт.

А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 » є одна і та ж особа.

Отже, факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253 виданого на ім`я « ОСОБА_3 », підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та копіями правовстановлюючих документів.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та « ОСОБА_3 », є одна і та ж особа, то позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Даючи оцінку спірним правовідносинам щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суд, виходить із такого.

Приписами ст. 129 Конституції України передбачено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (частина перша статті 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина перша статті 1218 ЦК України).

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В першу чергу, відповідно до ст. 1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Беручи до уваги вищевказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , згідно ст. 1261 ЦК України мав право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємець за законом першої черги.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкове майно ОСОБА_4 фактично прийняв, оскільки проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує таке.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

В другу чергу, відповідно до ст. 1262 ЦК України, право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

В зв`язку з наведеним та у відповідності до роз`яснень Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року щодо питання визначення належності майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) суд вважає, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 як спадкоємець за законом оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів Державного акту на право власності на земельну ділянку, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується постановою про відмову нотаріуса Монастириської Державної нотаріальної контори від 18.08.2023 року за вих.№209/02-31.

Як слідує з матеріалів справи оригінал Державного акту був втрачений.

З 01.01.2013 року, на виконання законів України «Про Державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правовстановлюючим документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно є не державний акт на право власності на земельну ділянку, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме, Державні акти на право власності на земельну ділянку з 01.01.2013 року не видаються, а право власності посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Окрім цього, на даний час виготовити (отримати) правовстановлюючі документи на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як фізичної особи, припинена у момент його смерті, а отримати дублікат державного акту на право власності на земельну ділянку міг лише її власник.

Згідно з п. 4.19 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Приписами п.п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно закону після смерті ОСОБА_4 в нотаріальній конторі.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на земельні ділянки.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1268, Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 81, 263-265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича який діє в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права власності та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР №048253, площею 0,9386 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, який видано на ім`я « ОСОБА_3 ».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме, на:

- земельну ділянку площею 0,9386 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:2071, що розташована на території Задарівської сільської ради Монастириського району (теперішнього Чортківського району) Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №048253.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.02.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер серії ВО №1053501 на надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023 року), адреса робочого місця: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Монастириська міська рада, (Код ), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул.Шевченка №19 м.Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян