КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1772/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/500/19

21 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Коренюк А.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про виділ частки майна у натурі в порядку поділу,-

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про виділ частки майна в натурі, та з урахуванням поданої у березні 2023 року заяви про зміну підстави позову, про виділ частки майна у натурі в порядку поділу майна.

Позов мотивовано тим, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руновою Н.О., зареєстрованому в реєстрі за № 1196, з 18.09.2018 р. йому на праві спільної часткової власності належить 58/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,3 кв м, житловою площею 52,5 кв м.

42/100 частини вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 03.08.2000 р., посвідченого нотаріусом Сьомої київської нотраліальної контори за № 3С-3905, належить ОСОБА_1 .

Його частка 58/100 вказаного житлового будинку із загальної площі 81,3 кв.м. становить 47,15 кв.м., частка ж відповідачки ОСОБА_1 43/100 із загальної площі 81,3 кв.м, становить 34,15 кв.м.

Частина житлового будинку, де він проживає, має окремий самостійний вихід, та фактично є ізольованою від частини будинку, яку займає відповідачка, й частина житлового будинку, де проживає відповідачка, має окремий самостійний вихід, та фактично є ізольованою від частини будинку, яку займає він.

Проте, фактично він користується належною йому часткою будинку площею не в належному розмірі 47,15 кв.м. (58/100), а в розмірі 36,6 кв.м., а в свою чергу відповідачка користується частиною будинку площею не в розмірі 34,15 кв.м. (42/100), яка їй належить, а у більшому розмірі - 44,7 кв.м.

Тобто, відповідачка незаконно користується належною йому часткою в розмірі 10,55 кв. м, чим порушує його законні права на вільне володіння, користування та розпорядження майном.

Визначений одноособово відповідачкою порядок користування, а, відповідно й володінням майном, його не задовольняє.

Направлена ним пропозиція про виділ належної йому на праві часткової власності майна у натурі - 58/100, залишена відповідачкою без відповіді.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.02.2020 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу й за наслідком проведення якої експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз був наданий висновок № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 р., за яким пропонується два варіанти розподілу житлового будинку між співвласниками.

На його думку, другий варіант розподілу будинку найбільше відповідає часткам співвласників (59/100 - перший співвласник ОСОБА_2 , 41/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ), відступ від ідеальної частки 0, 25 м.кв., що становить 7 007 грн., у той же час, за першим варіантом пропонований розподіл будинку не відповідає часткам належності їх власникам, й є фактичним відтворенням користування співвласниками, що на сьогодні існує, й порушує право позивача (48/100 - перший співвласник ОСОБА_2 , 52/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ) й відступ від ідеальної частки 10,55 м. кв. (на користь відповідача), що становить 77 162 грн. грошової компенсації. У зв'язку із чим він не погоджується із запропонованим першим варіантом, адже такий варіант жодним чином не відновить його порушене право, із захистом щодо якого він й звернувся із цим позовом.

Вказує, що він не погоджується на те, щоби відповідачка за першим варіантом сплатила йому компенсацію, він наполягає на тому, щоб виділ майна за правилом поділу відбувся із урахуванням розміру часток кожного із співвласників, які володіють таким майном, й саме другий варінт поділу забезпечить дотримання правила поділу майна, що перебуває у володінні двох осіб.

При запропонованому другому варіанті необхідно виконати роботи по переобладнанню будинку на дві окремі квартири, на що він погоджується, й проведе, адже це відноситься до його прав на володіння часткою майна, яка йому належить:

- закласти дверний проріз між приміщеннями «2-1» - «2-2» з подальшим штукатуренням з обох сторін,

- провести перепланування квартири № 2 : закласти зовнішній дверний отвір в приміщення «2-4», влаштувати зовнішній дверний отвір та перегородку з дверним отвором в приміщенні «2-3» для відокремлення коридору в приміщенні; демонтувати перегородку між приміщеннями «2-3» та «2-3» для приведення площі житлової кімнати для нормативної; власшувати перегородку в приміщенні «2-4» та дверний отвір між приміщеннями «2-3» та «2-4» для влаштування санвузла та кухні для другого співвласника; переобладнати системи інженерного забезпечення окремо для кожної квартири.

При перелічених ремонтно-будвельних робіт необхідно розробити проектно-технічну документацію у встановленому порядку.

Вважає, що суд при розгляді справи має врахувати те, що визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників, що відповідає спірним правовідносинам.

Із урахуванням двох варіантів поділу будинку запропонованих судовим експертом, він просить застосувати другий варіант поділу, що вказаний у Висновку експерта, та здійснити відповідний поділ, оскільки саме другий варіант є більш прийнятним для позивача й найбільше відповідає розміру ідеальних, як його частки, так й відповача.

За наслідком проведеної судової будівельно-технічної експертизи, вважає, що ним надано суду належні докази, які доводить ту обставину, що спірний будинок можливо поділити у натурі відповідно до часток співвласників, кожній зі сторін спору та може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру), які мають окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Київське міське бюро технічної інвентаризації», про виділ частки майна у натурі в порядку поділу майна, - задоволено.

Виділено ОСОБА_2 у порядку поділу майна у власність в натурі в окремий самостійний об'єкт нерухомого майна зі спільної часткової власності 59/100 (або 59%) частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: приміщення № 1-1 - веранда площею 6,5 кв.м., житлове приміщення 1-2 площею 16,1 кв.м., житлове приміщення 1-3 площею 14,1 кв.м., приміщення № 2-1 - кухня площею 10,3 кв.м., всього - площею 46,9 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 7 007 грн. - вартості відступу від ідеальної частки майна (0,25 кв.м.).

Виділено ОСОБА_1 у порядку поділу майна у власність в натурі в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна зі спільної часткової власності 41/100 (або 41%) частини житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житлове приміщення № 2-2 площею 12,0 кв.м., житлове приміщення 2-3 площею 10,4 кв.м., веранда 2-4 площею 12,0 кв.м., всього - площею 34,40 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 721,33 грн. - судового збору, 13 892,40 грн. - понесених витрат за проведення судової експертизи, всього - 20 613,73 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що поділивши будинок за варіантом № 2, суд позбавив її допоміжного приміщення (кухні), до якого вона особисто організувала, підвела та профінансувала газопостачання, водопостачання та каналізацію. Позбавлення цього облаштованого відповідачкою приміщення призводить до значного дисбалансу прав останньої і є неприйнятним варіантом.

Вказувала, що вона не заперечувала проти вирішення справи за варіантом № 1 висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 року із зобов'язанням зі свого боку сплатити позивачеві грошову компенсацію за відхилення від ідеальних часток у розмірі 77 162 грн.

Посилалася на те, що заявлені позовні вимоги не відповідають належному способу захисту порушеного права позивача, оскільки він заявив вимоги про виділ належної йому частки зі спільної часткової власності, тоді як позовних вимог про припинення права спільної часткової власності, про поділ домоволодіння в натурі між сторонами позивач не заявляв.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Левчишина О.В. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руновою Н.О., зареєстрованому в реєстрі за № 1196, з 18.09.2018 року позивачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 58/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 81,3 кв.м, житловою площею 52,5 кв.м (а.с.13, 62, 63, 64-65).

42/100 частини вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 03.08.2000 року, посвідченого нотаріусом Сьомої київської нотаріальної контори за № 3С-3905, належить ОСОБА_1 .

Частка позивача 58/100 вказаного житлового будинку із загальної площі 81,3 кв.м.становить 47,15 кв.м., частка ж відповідачки ОСОБА_1 43/100 із загальної площі 81,3 кв.м., становить 34,15 кв.м.

Позивач користується належною йому часткою будинку площею не в розмірі 47,15 кв.м (58/100), а в розмірі 36,6 кв.м., й, у свою чергу, відповідачка користується частиною будинку площею не в розмірі 34,15 кв.м.(42/100), яка їй належить, а у більшому розмірі - 44,7 кв.м.

Направлена позивачем пропозиція про виділ належної йому на праві часткової власності майна у натурі (58/100) залишена відповідачкою без відповіді (а.с. 51-53).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2020 рокупризначено по справі судову будівельно-технічну експертизу.

Перед експертом поставлені питання щодо технічної можливості відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва виділити ОСОБА_2 у натурі 58/100 належної йому на праві власності частини у житловому будинку АДРЕСА_1 , а саме: приміщення № 1-1 веранда площею 6,5 кв.м., житлове приміщення № 1-2 площею 16,1 кв.м., житлове приміщення № 1-3 площею 14,1 кв.м., приміщення № 2-1 кухня площею 10,3 кв.м., загальна площа яких становить 46,8 кв.м, житлова - 30,1 кв.м., якщо такий виділ можливий, та які існують варіанти виділення часток у натурі у житловому будинку із збереженням наявних на даний час виходів/входів із будинку на вулицю всіх співвласників та сталого порядку користування та обслуговування житлового будинку, й земельної ділянки, із вказівкою інших можливих варіантів виділу будинку за вказаною адресою, визначення грошової компенсації власнику, частка якого в натурі після виділу стала меншою за ідеальну, якщо при варіантах виділу частки необхідні переобладнання, то які саме, та яка їх вартість.

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6) (а.с. 109-110).

За наслідком проведеної судової будівельно-технічної експертизи до суду наданий Висновок № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 року, за яким експертом пропонується два варіанти розподілу житлового будинку між співвласниками з виділенням співвласникам двох ізольованих квартир згідно часток співвласників 58/100 та 42/100. (а.с. 128-149, 150-151).

За першим (І) варіантом розподілу житлового будинку в натурі для першого співвласника (58/100): веранда 1-1 площею 6,5 кв.м., житлова 1-2 площею 16,1 кв.м., житлова 1-3 площею 14,1 кв.м., всього площею 36,6 кв.м.й вартістю 367 960 грн., відступ від ідеальної частки - 10,55 кв.м.(на користь ОСОБА_1 ), що становить 77 162 грн., що є компенсацією (для ОСОБА_2 ).

Для другого співвласника (42/100): житлова 2-2 площею 12,0 кв.м., житлова 2-3 площею 10,4 кв.м., веранда 2-4 площею 12,0 кв.м., кухня 2-1 площею 10,3 кв.м., всього 44, 70 кв.м., вартістю 399 492 грн., відступ від ідеальної частки + 10, 55 кв.м.

Зазначене у такому варіанті поділу житлового будинку об'ємно - просторове рішення кожної із двох квартир може бути змінено в залежності від розробленої документації у відповідності з вимогами нормативних документів.

За цим варіантом розподілу будинку не потребує переобладнання, отже матеріальних затрат на це переобладнання, оскільки кожна частина будинку квартира № 1 та квартира № 2 має відокремлені системи опалення, електропостачання, водопостачання, водовідведення та каналізацію, до приміщень кожної з квартир будинку влаштовано відокремлені входи.

При фактичному варіанті розподілу арифметичні (фактичні) частки співвласників складатимуть: для першого співвласника ОСОБА_2 - 48/100 або 48%; для другого співвласника ОСОБА_1 - 52/100 або 52%.

За другим (ІІ) варіантом розподілу житлового будинку в натурі для першого співвласника (58/100): веранда 1-1 площею 6,5 кв.м., житлова 1-2 площею 16,1 кв.м., житлова 1-3 площею 14,1 кв.м., кухня 2-1 площею 10,34 кв.м., всього площею 46,9 кв.м.вартістю 452 129 грн., відступ від ідеальної частки - 0, 25 кв.м.(на користь ОСОБА_2 ), що становить 7 007 грн. грошової компенсації.

Для другого співвласника (42/100): житлова 2-2 площею 12,0 кв.м., житлова 2-3 площею 10,4 кв.м., веранда 2-4 площею 12,0 кв.м, всього 34,40 кв.м., вартістю 315 323 грн., відступ від ідеальної частки + 0,25 кв.м., що є компенсацією для другого співвласника ОСОБА_1 .

Зазначене у другому варіанті поділу житлового будинку об'ємно - просторове рішення кожної із двох квартир може бути змінено в залежності від розробленої документації у відповідності з вимогами нормативних документів.

При такому варіанті площі двох нових квартир достатньо для обладнання всіх необхідних приміщень у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Згідно запланованого варіанту необхідно виконати такі роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири (нумерація приміщень згідно копії техпаспорта БТІ):

-закласти дверний проріз між приміщеннями «2-1»-«2-2» з подальшим штукатуренням з обох сторін.

Провести перепланування квартири № 2 :

-закласти зовнішній дверний отвір в приміщенні «2-4»,

-влаштувати зовнішній дверний отвір та перегородку з дверним отвором в приміщенні «2-3» для відокремлення коридору в приміщенні,

- демонтувати перегородку між приміщеннями «2-3» та «2-3» для приведення площі житлової кімнати до нормативної,

-влаштувати перегородку в приміщенні «2-4» та дверний отвір між приміщеннями «2-3» та «2-4» для влаштування санвузла та кухні для другого співвласника,

-переобладнати системи інженерного забезпечення окремо для кожної квартир.

Для перелічених ремонтно-будівельних робіт необхідно розробити проектно-технічну документацію у встановленому порядку.

При запропонованому варіанті розподілу арифметичні (фактичні) частки співвласників складають:для першого співвласника ОСОБА_2 - 59/100 або 59%; для другого співвласника ОСОБА_1 - 41/100 або 41%.

Роблячи основні висновки, експерт пропонує виділити ОСОБА_2 58/100 частини будинку: веранда 1-1 площею 6,5 кв.м., житлова 1-2 площею 16,1 кв.м., житлова 1-3 площею 14,1 кв.м., кухня 2-1 площею 10,34 кв.м., всього загальною площею 46,9 кв.м., житлова - 30,15 кв.м., технічно можливо, тобто за ІІ-м варіантом.

Також, вказує, що можливий варіант розподілу житлового будинку, який фактично існує відповідно до І-го варіанту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є обґрунтованими й доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують вцілому позовні вимоги, судом не встановлені. При вирішення цього спору суд покладавв основу Висновок судової будівельно-технічної експертизи № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 року, проведений експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, й, зважачи на запропоновані експертом два (ІІ) варіанти розподілу житлового будинку між співвласниками з виділенням таким співвласникам двох (2-х) ізольованих квартир згідно часток співвласників 58/100 та 42/100, вважав при поділі застосувати ІІ-й варіант, оскільки він найбільше відповідає часткам співвласників (59/100 - перший співвласник ОСОБА_2 , 41/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ), відступ від ідеальної частки 0,25 м.кв., що становить 7 007 грн., у протиріччя першому варіанту, пропонований поділ не відповідає часткам належності їх власникам, й є фактичним відтворенням користування співвласників, що на сьогодні існує, й порушує право позивача (48/100 перший співвласник ОСОБА_2 , 52/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ) й відступ від ідеальної частки 10,55 м.кв.(на користь відповідачки, яка володіє меншою часткою у порівнянні із часткою володіння позивачем), що становить 77 162 грн. У зв'язку із чим перший варіант не відновить порушене право позивача, із захистом щодо поновлення якого він й звернувся із цим позовом.

Такі висновки суду першої інстанції грунтуються на нормах матеріального та процесуального права, враховуючи наступне.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном.

Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Питання щодо поділу майна, що є у спільній частковій власності, врегульовано статтею 367 ЦК України, у відповідності до якої майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19), від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20).

Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13 також дійшов висновку, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача.

При цьому, загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін.

Виходячи з планування і розмірів приміщень, експерт запропонував два варіанти розподілу спірного житлового будинку.

Суд першої інстанції вважав, що виділ частки, належної позивачеві, можливий відповідно до варіанту № 2 висновку експерта № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 року.

При цьому, суд першої інстанціїобґрунтовано послався на те, що зазначений варіант поділу житлового будинку, найбільше відповідає часткам співвласників (59/100 - перший співвласник ОСОБА_2 , 41/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ), відступ від ідеальної частки 0,25 м.кв., що становить 7 007 грн., у протиріччя першому варіанту, пропонований поділ не відповідає часткам належності їх власникам, й є фактичним відтворенням користування співвласників, що на сьогодні існує, й порушує право позивача (48/100 перший співвласник ОСОБА_2 , 52/100 - другий співвласник - ОСОБА_1 ) й відступ від ідеальної частки 10,55 м.кв.(на користь відповідачки, яка володіє меншою часткою у порівнянні із часткою володіння позивачем), що становить 77 162 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що встановивши наведені обставини справи та врахувавши зазначені норми матеріального права, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про необхідність застовування саме 2 варіанту судової експертизи № 7772/20-42/17473/22-42 від 11.07.2022 року, який найбільш прийнятний для сторін спору та такий, що потребує менших матеріальних затрат, є можливим з технічної точки зору та являється найближчим до ідеальних часток, власниками яких є сторони спору.

При таких обставинах, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що поділ спірного нерухомого майна в натурі необхідно здійснити відповідно до її частки, якою вона фактично користується, враховуючи, що визначальним для поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи та дійшов правильного висновку про прийняття другого варіанту поділу спірного нерухомого майна, запропонованого експертом у висновку, який найбільше відповідає розміру частки та технічній можливості виділу такої частки позивачу, правомірно застосував висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що здійснений судом першої інстанції реальний поділ житлового будинку за другим варіантом експертизи зобов`язує відповідачку виконати певні переобладнання у будинку, які вона не має можливості зробити, не впливають на правильність висновку суду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права.

При цьому апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, а відтак підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий: Судді: