Справа № 939/2923/23
РІШЕННЯ

Іменем України

26 лютого 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої - судді Міланіч А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір №. 07 жовтня 2016 року між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСкомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого до ПАТ «ТАСкомбанк» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. 21 березня 2023 року між АТ «ТАСкомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, за умовами якого АТ «ТАСкомбанк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Згідно зазначеного реєстру за ОСОБА_1 , станом на 21 березня 2023 року рахується заборгованість за кредитним договором № у розмірі 24 034,77 грн.

Відповідно до кредитного договору №3799146, укладеного 10 березня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна», відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, наданими відповідачкою первісному кредитору для отримання кредиту. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір факторингу №30112022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги до божників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників за ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2021 року рахується заборгованість за кредитним договором №3799146 у розмірі 23 944 грн.

Оскільки відповідачка в добровільному порядку заборгованість за вказаними кредитними договорами не погашає, просив стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором № в розмірі 24 034,77 грн.; заборгованість за кредитним договором № 3799146 в розмірі 23 944 грн., всього стягнути заборгованість у розмірі 47 978,77 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки відповідачка відзив на позов не подала.

Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №, за умовами якого відповідачці було надано кредит у розмірі 16 376 грн., зі сплатою 2,99% щомісячно, строком кредитування 48 місяців (а.с.9-11).

07 жовтня 2016 року між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та ПАТ «ТАСкомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого до ПАТ «ТАСкомбанк» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором (а.с.15-16).

21 березня 2023 року між АТ «ТАСкомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, за умовами якого АТ «Таскомбанк» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.17-19).

Згідно витягу з реєстру прав вимоги від 21 березня 2023 року за ОСОБА_1 мається заборгованість в розмірі 24 034,35 грн., з яких: 14 059,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 197,99 грн. - заборгованість за відсотками, 7 776,79 - заборгованість за комісією (а.с.20).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачкою не надано суду жодних заперечень щодо позову, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по кредитному договору № від 06 жовтня 2020 року у розмірі 16 257,98 грн., що становить: 14 059,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 197,99 грн. - заборгованість за відсотками.

В частині вимог щодо стягнення комісії за цим кредитним договором з відповідачки суд враховує наступне.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № вбачається, що до загального розміру заборгованості відповідачки станом на 21 березня 2023 року включено заборгованість за комісією в сумі 7 776,79 грн. (а.с.20).

Однак вказана вимога задоволенню не підлягає, з тих підстав, що вона є необґрунтованою, так як кредитний договір та паспорт кредиту не містить умов щодо сплати відповідачкою будь-яких комісій.

Зважаючи на викладене, підстав для стягнення заборгованості за комісією в сумі 7 776,79 грн. немає, тому в цій частині в позові необхідно відмовити.

Крім цього, 10 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №3799146, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Відповідно до кредитного договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, що підтверджується копіями договору, паспорту споживчого кредиту (а.с.25-30)

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №30112022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників. Відповідно до договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Сторони також погодили, що перехід права вимоги заборгованості від клієнта до фактора відбувається в момент підписання акту приймання передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Акт прийому-передачі реєстру боржників, підписаний сторонами та скріплений їх печатками підтверджує факт переходу прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору, що підтверджується копіями: договору факторингу №30112021, акту прийому-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, нової редакції статуту ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.31-34, 45-47)

З довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором №3799146 від 10 березня 2021 року вбачається, що за період з 30 листопада 2021 року по 31 жовтня 2023 року відповідачка ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в розмірі 23 944,00 грн., з яких: 7 300,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 16 644 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 35)

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформапційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики №3799146 від 10 березня 2021 року, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим іденти фікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №3799146 від 10 березня 2021 року не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 7 300 грн. (а.с. 35)

Таким чином заборгованість відповідачки за тілом кредиту за вказаним договором становить 7 300 грн., тому вимога позивача в цій частині є доведеною та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статтей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою та відповідачкою кредитного договору дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язалась повернути надану позику у повному обсязі у визначений договором строк - 09 квітня 2021 року.

Таким чином позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого стронами строку кредитування - 30 днів, тобто 09 квітня 2021 року.

Зі змісту договору вбачається, що проценти (відсотки) за користування кредитом визначені у розмірі 421,80 грн.

Досліджений судом розрахунок заборгованостві свідчить про те, що визначений позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включає періоди, які виходять за межі строків кредитування, а тому є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки підлягають до стягнення відсотки за вказаним кредитним договором в розмірі 421,80 грн.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови кредитного договору №3799146 від 10 березня 2021 року належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 7721,80 грн., яка складається із: 7 300 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 421,80 грн. - заборгованість за відсотками.

Зважаючи на викладене, в іншій частині даних вимог в позові необхідно відмовити.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1341,46 грн., виходячи з розрахунку: 23979,78 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) / 47978,77 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України, суд, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268,279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити ІВАN0127001 в АТ «ТАСкомбанк) заборгованість за кредитним договором № від 06 жовтня 2020 року в розмірі 16 257 (шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 98 копійок та заборгованість за кредитним договором №3799146 від 10 березня 2021 року в розмірі 7 721 (сім тисяч сімсот двадцять одна) гривня 80 копійок; всього стягнути заборгованість в розмірі 23 979 (двадцть) гривень 78 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплачений судовий збір у розмірі 1341 (одна тисяча триста сорок одна) гривня 46 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуюча-суддяА.Міланіч