Справа № 539/2217/23
Провадження № 2/539/29/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2024

місто Лубни Полтавської області

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі головуючої судді Мирошникової О. Ш.

за участю секретаря судового засідання Гнітій А. В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом:

ОСОБА_3 - позивач, до

ОСОБА_4 - відповідач,

про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ, та

ухвалив таке рішення про задоволення позову:

І. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.

1.26.05.2023 ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до колишнього чоловіка ОСОБА_4 про визнання нерухомого майна спільним майном подружжя та його поділ.

1.1. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що в період шлюбу 16.02.2018 відповідач придбав на прилюдних торгах нежитлове приміщення та оформив на своє ім`я свідоцтво про право власності на це майно. 26.09.2022 сторони розірвали шлюб та спільне нерухоме майно залишилося у відповідача, який не бажає добровільно поділити його. Оскільки майно подружжя набули за час шлюбу, позивач просить визнати його спільною сумісною власністю і поділити по 1/2 частині кожному.

2.07.08.2023 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову.

2.1. Відповідач обґрунтував свої заперечення тим, що спірне нежитлове приміщення є його особистою власністю, оскільки на час його придбання сторону припинили шлюбні відносини та проживали окремо, гроші на купівлю приміщення він позичав, позивач не приймала участі в купівлі цього майна.

ІІ. Заяви, клопотання учасників справи

3.15.08.2023, 11.12.2023, 29.12.2023, 05.01.2024, 12.01.2024 представник позивача заявляв клопотання про відкладення судових засідань, долучення та витребування доказів.

3.1.14.08.2023, 28.08.2023, 05.09.2023, 31.10.2023 представник відповідача заявляла клопотання про ознайомлення зі справою, відкладення судових засідань, про долучення доказів, зупинення провадження.

3.2.02.10.2023 ОСОБА_5 заявляв клопотання про залучення його до справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі

4.31.07.2023 суд відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання з повідомленням (викликом) сторін.

4.1.31.10.2023 суд постановив ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі.

4.2.15.01.2024 суд постановив ухвалу про витребування доказів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

5.24.04.2016 позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 8).

6.26.09.2022 Кременчуцький районний суд Полтавської області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Ця рішення набрало законної сили 26.10.2022 (а. с. 9).

6.1. Розглядаючи справу про розірвання шлюбу суд встановив, що з серпня 2020 року сторони не підтримували шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарство, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримують шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім`ї - абзац 3 аркуш 2 рішення.

7.16.02.2018 на прилюдних торгах відповідач придбав нежитлове приміщення - шпиталь зі складом, загальною площею 617,6 кв м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10 - 13).

7.1. Вартість спірного нежитлового приміщення відповідно до протоколу № 316903 проведення електронних торгів від 16.02.2018 становить 824 тис грн, з яких 41200 грн є сумою сплаченого гарантійного внеску, 782800 грн є сумою яку необхідно перерахувати на рахунок продавця (а. с. 10).

7.2. 01.03.2018 відповідач сплатив на рахунок продавця 782800 грн, що підтверджується дублікатом квитанції банку (а. с. 36).

7.3. 04.04.2018 державний нотаріус видав відповідачу свідоцтво про право власності на це приміщення, яке він придбав за 824 тис грн, реєстр № 918. Право власності на нерухоме майно зареєстроване 04.04.2018 за відповідачем (а. с. 10 - 13, 35).

8.У довідці готельна-ресторанного еко-комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 02.08.2023 ОСОБА_4 проживав у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в період з 01.04.2017 по 21.06.2018 (а. с. 38).

9.15.01.2018 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 безпроцентну позику у сумі 450 тис грн для придбання нерухомого майна: нежитлової будівлі-шпиталю зі складом по АДРЕСА_1 , зі строком повернення до 01.01.2022 (а. с. 47).

10.11.02.2018 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 безпроцентну позику у сумі 352 тис грн для придбання нерухомого майна: нежитлової будівлі-шпиталю зі складом по АДРЕСА_1 , зі строком повернення до 01.04.2023 (а. с. 48).

11.24.02.2018 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 безпроцентну позику у сумі 550 тис грн для придбання нерухомого майна: нежитлової будівлі-шпиталю зі складом по АДРЕСА_1 , зі строком повернення до 01.02.2023 (а. с. 49).

12.В судовому засіданні 02.10.2023 свідок ОСОБА_8 надав такі показання: відповідач є його двоюрідним братом, вони перебувають у добрих відносинах. Свідку відомо, що відповідач займався будівельним бізнесом, чим займалася позивач - не відомо.

12.1. Свідку відомо, що сторони спору були подружжям приблизно до 2018 року. У 2018 році свідок позичив відповідачу 450 тис грн на придбання будівлі-шпиталю, передача грошей відбулася в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де на той час проживав відповідач. Наразі відповідач повернув частково в сумі 150 тис грн, з яких 30 тис грн відповідач повернув свідку у місті Києві у вересні 2023 року. Оригінал розписки зберігається у свідка, в оригіналі відсутні відмітки про часткове повернення боргу.

12.2. Свідку невідомо де проживали сторони спору в період шлюбу.

13.В судовому засіданні 17.10.2023 відповідач ОСОБА_4 був допитаний як свідок та надав такі показання: позивач є його колишньою дружиною. Під час шлюбу вони як подружжя придбали два автомобілі, будинок в місті Лохвиця, здійснили ремонт в цьому будинку, їздили за кордон на відпочинок, жили на доходи відповідача від його підприємницької діяльності, позивач не працювала. Сторони припинили шлюбні відносини в жовтні 2017 року, проживали окремо, свідок проживав у готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спільного господарства сторони не вели. Офіційно шлюб не розривали на прохання дружини. Відповідач повідомив, що обставини, зазначені у рішенні суду про розірвання шлюбу щодо припинення ними шлюбних відносин з серпня 2020 не відповідає дійсності.

13.1. Відповідач повідомив, що після розірвання шлюбу вони не ділили спільне майно в суді та у нотаріуса, між ними існувала усна домовленість, що майно, яке зареєстроване за позивачем залишається їй, а майно, яке зареєстроване за відповідачем - йому. Усна домовленість була й з приводу спірної нежитлової будівлі, сторони вирішили, що це майно залишається відповідачу.

13.2. Відповідач повідомив, що в лютому 2018 придбав спірне приміщення після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем за кошти, які позичив у знайомих та родичів. Придбане приміщення свідок планував переобладнати у десять жилих квартир.

13.3. Відповідач позичив гроші на п`ять років у ОСОБА_9 450 тис грн, у ОСОБА_10 550 тис грн та ОСОБА_7 352 тис грн, про що кожному написав розписки. Відповідач усно домовився з позичальниками, що у випадку неповернення грошей, ці гроші будуть вважатися інвестиціями в будівництво квартир. Борги відповідач ще не повернув.

13.4. Відповідач надав показання, що ОСОБА_11 привіз йому гроші в готель, де він проживав на той час. Відповідач написав розписку ОСОБА_11 за два дні до оприлюднення оголошення про проведення аукціону, оскільки відповідач знав, що ця будівля буде продаватися.

14.В судовому засіданні 31.10.2023 свідок ОСОБА_5 надав такі показання: відповідача він знає десь з 2014 року, перебуває з ним у приятельських стосунках. У 2017 році відповідач звернувся до свідка з пропозицією взяти участь у бізнес проекті щодо викупу колишнього шпиталі по АДРЕСА_1 та переобладнати його в житловий будинок на десять квартир.

14.1. Свідок відмовився від цієї пропозиції з причини наявності арешту на цьому майні, однак позичив відповідачу 550 тис грн на придбання цього майна та домовився з відповідачем, що в майбутньому в цій будівлі купить квартиру.

14.2. Договір позики оформили у вигляді розписки, яку відповідач склав при одержанні грошей від свідка. Питання виділення квартири, її ціни, повернення позики не обговорювали.

14.3. Свідку відомо, що відповідач в кінці лютого чи на початку березня 2018 року придбав будівлю на торгах за ціною приблизно у один мільйон гривень.

14.4. Свідку відомо, що на час придбання будівлі відповідач з своєю дружиною не проживав, він проживав в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідач розповідав свідку, що він з дружиною домовилися, що майно, яке зареєстровано за дружиною залишиться їй, майно, яке зареєстровано за відповідачем залишиться за ним.

14.5. Наразі свідок відмовився від придбання квартири в цій будівлі з причини наявності щодо неї спору та домовився з відповідачем про повернення позичених грошей. Наразі відповідач повернув борг частково в сумі 200 тис грн, про що ОСОБА_5 написав на зворотній стороні розписки.

15.В судовому засіданні 20.11.2023 свідок ОСОБА_7 надала такі показання: що вона з відповідачем перебуває у дружніх відносинах. 11.02.2018 свідок надала відповідачу 352 тис грн для придбання на торгах нерухомості для реконструкції під квартири та вони домовилися, що свідок в майбутньому придбає квартину в цій будівлі за рахунок позичених коштів. Відповідач написав свідку розписку про одержання грошей.

15.1. Свідку відомо, що на час купівлі нерухомості відповідач проживав в готелі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » один, чи був він на той час офіційно одружений свідок не знає.

15.2. Свідку відомо, що відповідач придбав приміщення приблизно за один мільйон гривень, наразі там ведуться будівельні роботи. Позичені гроші відповідач свідку не повернув, вона чекає завершення реконструкції приміщення, щоб отримати там квартиру.

V. Норми права, які застосував суд

16.Сімейний кодекс України:

Стаття 57 - 1. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:

1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;

2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;

3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

2. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

3. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги.

Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

4. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

5. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є виплати (страхові виплати та виплати викупних сум), одержані за договорами страхування життя та здоров`я.

6. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

7. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Стаття 60 - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 61 - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Стаття 63 - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 65 - 1. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

4. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частина перша статті 68 - розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частина перша статті 69 - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частина перша статті 70 - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частина перша статті 71 - майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

17.Частини перша - третя статті 372 Цивільного кодексу України - майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

18.Цивільний процесуальний кодекс України:

Частина 1 статті 81 - кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина четверта статті 82 - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 141 - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

VІ. Мотивована оцінка суду

19.Суд встановив, що в цій справі між колишнім подружжям виник спір щодо нежитлової будівлі-шпиталю за складом, загальною площею 617,6 кв м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була набута у шлюбі.

20.Відповідно до норм Сімейного кодексу України діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте у шлюбі.

21.За статтями 69, 72 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

22. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі з 24.04.2016 по 26.10.2023. В рішенні суду про розірвання шлюбу встановлена обставина, що сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2020 року.

22.1. Суд зазначає, що ця обставина не доказується при розгляді цієї справи, оскільки вона встановлена в рішення суду в цивільній справі про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що набрало законної сили. В цій справі про поділ майна подружжя беруть участь ті самі особи - позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 , щодо яких встановлена ця обставини.

22.2. Ця обставина має для суду преюдиційне значення в цій справі в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України.

23.Суд не приймає показання свідків в частині припинення у 2018 році між позивачем та відповідачем шлюбних відносин до моменту придбання спірної нерухомості, оскільки ці обставини стали відомі свідкам від відповідача, особисто свідки не знали позивача, не спілкувалися з нею.

24. Суд не приймає як доказ припинення шлюбних відносин довідку готелю "Лубенська Слобода", оскільки в цій довідці не міститься інформації про припинення сторонами шлюбних відносин. В цій довідці наявна інформація лише про проживання відповідача в готелі з 01.04.2017 по 21.06.2018, а не про припинення відносин між сторонами.

25. Отже, суд встановив, що за період з часу реєстрації шлюбу з 24.04.2016 до серпня 2020 року сторони перебували в шлюбі та шлюбні відносини між ними існували. Тобто, за вимогами закону в цій період діяла презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в цей період.

26.Суд встановив, що спірна нежитлова будівля-шпиталю зі складом була придбана позивачем 16.02.2018 за 824 тис грн в період перебування сторін спору у шлюбі.

27.Щодо джерела придбання цього нерухомого майна:

26.1. Суд встановив, що гроші на придбання цього майна у сумі 1 млн 352 тис грн відповідач позичив у трьох осіб в період шлюбу з позивачем:

26.2. 15.01.2018 у ОСОБА_6 - 450 тис грн;

26.3. 11.02.2018 у ОСОБА_7 - 352 тис грн;

26.4. 24.02.2018 у ОСОБА_5 - 550 тис грн.

26.5. Суд приймає свідченні відповідача, що він позичив гроші в сумі більшій ніж ціна будівлі, оскільки потрібно було сплачувати супутні витрати за оформлення та реєстрацію цього майна.

28.Відповідач не надав суду доказів, що ці гроші є його особистою приватною власністю та відповідають вимогам статті 57 Сімейного кодексу України.

29.Сторони не надали суду інших доказів про інші джерела їх доходів, в тому числі й для придбання цієї будівлі.

30.За встановлених обставин, суд вважає, що позичені відповідачем гроші на придбання спірного майна не були його особистою приватною власністю.

31.Суд вважає, що відповідач не спростував презумпцію спільної сумісної власності сторін на спірне нерухоме майно та не надав доказів, які б підтвердили придбання цього майна за його особисті кошти.

32.За встановлених обставин, суд вважає, що спірне нерухоме майно є спіільною сумісною власністю сторін.

33.Суд встановив, що сторони не укладали шлюбного договору для врегулювання майнових відносин та іншого договору щодо поділу майна подружжя.

34. Оскільки згідно із частиною першою статті 68 СК України розірвання шлюбу не припинило права спільної сумісної власності на спірну нежитлову будівлю, сторони відповідно до частини першої статті 69 СК України мають право на її поділ.

35.У справі відсутні докази щодо наявності обставин, які є підставою для відходу від засади рівності часток подружжя, тому суд вважає, що частки сторін є рівними відповідно до частини першої статті 70 СК України.

36.Суд не застосовує правові позиції, на які посилалася представник відповідача, оскільки вони не є релевантними до цієї справи, оскільки постановлені Верховним Судом у справах за іншими обставинами.

37.Враховуючи, що у цій справі наявні законні підстави для визнання майна спільною сумісною власністю та для поділу майна, суд повністю задовольняє позов.

VII. Розподіл судових витрат.

38. За статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

З цих підстав суд вирішив:

1.Задовольнити повністю позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ.

2.Визнати нежитлову будівлю-шпиталю за складом, загальною площею 617,6 кв м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

3.Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлової будівло-шпиталю за складом, загальною площею 617,6 кв м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4.Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину нежитлової будівло-шпиталю за складом, загальною площею 617,6 кв м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

5.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 4120 гривень (чотири тисячі сто двадцять гривень).

6.Копію цього рішення направити учасникам справи.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8.Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

9. Позивач: ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 );

Відповідач: ОСОБА_4 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ).

10. Рішення суду складено та підписано 23.02.2024.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавського області Мирошникова О.Ш.