ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1762/24 Справа № 209/2702/23 Суддя у 1-й інстанції - Решетник Т.О Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_2 подала в суд позов до ОСОБА_1 в якому виклала вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В обґрунтування позову заявник посилалась на те, що з відповідачем ОСОБА_1 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2001 року по 2020 рік. Шлюб між ними розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 . На даний час син є повнолітнім, однак продовжує навчатися у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює електрогазозварником на ТОВ «Метінвест-Промсервіс» та одержує офіційну заробітну плату, у зв`язку з чим має змогу утримувати сина. Зазначала, що дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач не є інвалідом, знаходиться у працездатному віці, а тому він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню дитину, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивачка виклала вимогу про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 15 травня 2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклав вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що повнолітній син не потребує матеріальної допомоги на час навчання у вищому навчальному закладі. Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд першої інстанції не встановив матеріальний стан позивачки, відповідача та їх повнолітнього сина. Зазначає, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, а також за станом здоров`я він постійно проходить реабілітаційно-лікувальні заходи внаслідок втрати професійної працездатності.

Позивачка своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України, не скористалася та відзиву на апеляційну скаргу не подавала.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є: відповідач ОСОБА_1 , позивачка ОСОБА_2 (а.с.4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 виповнилося 18 років.

Згідно довідки Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 410 від 12 квітня 2023 року ОСОБА_3 у 2022 році вступив до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації і на теперішній час навчається на 1-му курсі денного відділення (наказ про зарахування від 22 серпня 2022 року № 158 о/с). Курсанти ДДУВС навчаються за державним замовленням та перебувають на утриманні у ВНЗ, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм: 1) грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням; 2) комунальними послугами. Термін закінчення навчання 04 липня 2025 року (а.с.5).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язок утримання своїх повнолітніх дітей на період їх навчання відповідно до норм статті 199 СК України несуть обоє із батьків.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Таким чином, обов`язковими обставинами, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу та існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ з 2022 року на денній формі навчання та перебуває на повному державному забезпеченні. Курсанти ДДУВС навчаються за державним замовленням та перебувають на утриманні у ВНЗ, що включає в себе забезпечення курсантів відповідно до затверджених норм: 1) грошовим, продовольчим, речовим та медичним забезпеченням; 2) комунальними послугами. Термін закінчення навчання 04 липня 2025 року, що підтверджується довідкою № 410 від 12 квітня 2023 року (а.с.5).

Тож суд першої інстанції дійшов не обґрунтованого висновку про обов`язок батька утримувати повнолітнього сина, який хоч і навчається після досягнення повноліття, однак перебуває на повному державному забезпеченні як курсант Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та при визначенні аліментів суд не врахував потреби сина у такому утриманні, а також матеріальне становище останнього.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено, що син сторін у справі навчається в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ та перебуває на повному державному забезпеченні та отримує регулярний дохід, а однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття, є з`ясування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункт 4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 07 березня 2024 року.

Судді: