Справа № 226/1602/23

Справа № 226/1602/23
Провадження № 2/226/456/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Щербаченко А.В.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, в обгрунтування якого вказала, що з 12.09.2006 вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.09.2020, яке набуло законної сили 23.10.2020. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу вона, відповідач та їх син продовжували мешкати в квартирі за місцем реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира була придбана у шлюбі за договором міни квартири та житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським Є.І. 26.04.2012 за реєстровим № 1071. Право власності на цю квартиру зареєстроване Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Димитрівської міської ради 05.12.2012 за реєстраційним номером 22009442. Об`єктом при обміні був будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належав відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовим С.Г. 15.06.2010 за реєстровим № 2866, та який також ними був придбаний за спільні грошові кошти, у період зареєстрованого шлюбу та ведення спільного господарства. Між тим відповідач постійно вказував на те, що вона і їх син не мають юридичних підстав мешкати разом з ним у квартирі та користуватися спільним майном, яке, нібито, належить лише йому на праві приватної власності. З цих підстав відповідач неодноразово висловлювався про намір виселити їх. У 2021 році відповідач, не пояснюючи жодної підстави, покинув місце своєї реєстрації та лише періодично, з`являючись до місця реєстрації, знов вказував на безпідставність її з сином перебування в квартирі. З липня 2022 року вона і відповідач припинили будь-яке спілкування, але між ними так і не було в позасудовому порядку вирішено спір щодо поділу майна після розірвання шлюбу. Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто. Тому позивач просить суд визнати квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 м2, спільною сумісною власністю її та відповідача, поділивши вказане майно шляхом визнання за нею та відповідачем право власності на частину квартири.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на заявлених позовних вимогах, просили суд розглянути справу в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 будучи неодноразово сповіщеним про час і місце слухання справи відповідно до норм ЦПК України, у тому числі через розміщення судового виклику на вебсайті судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву на позов та клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити в справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подала відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно із ухвалою суду від 20.09.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Згідно із ухвалою суду від 27.11.2023 розгляд справи відкладено у зв`язку із викликом до суду для дачі особистих пояснень позивача або її представника.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 12.09.2006 перебували в зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Шлюб сторін розірвано на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 22.09.2020, яке набуло законної сили 23.10.2020. Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб та рішення суду.

На підставі посвідченого 26.04.2012 приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським Є.І. договору міни відповідачем ОСОБА_2 було здійснено міну належного йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15.06.2010 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 кв.м, у тому числі житловою 26,2 кв.м, що підтверджується копією цього договору, витягами з Державного реєстру правочинів від 26.04.2012.

Цей договір було посвідчено за згоди дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_1 (абз.2 п.6 договору).

Право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 на підставі вказаного договору міни від 26.04.2012, про що свідчить відповідний витяг № 36554934 від 05.12.2012, виданий КП «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської ради.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого за станом на 20.03.2012, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 41,4 кв.м, у тому числі житлову 26,2 кв.м.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 05.08.2023 ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 181500 грн, ринкова вартість ідеальної частки квартири становить 90750 грн.

Відповідно до акту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Восточний-3» м.Мирноград ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживає із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 21.03.2012 по теперішній час.

Згідно із відомостями відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради від 15.09.2023 відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.03.2013 по теперішній час.

За приписами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми права встановлюють існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі (презумпція права спільної сумісної власності), незалежно від того, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

Відповідно до ч.2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Тобто право подружжя на поділ спільного майна існує доти, поки існує це майно. Поділ може відбутися як під час шлюбу, так і після його розірвання.

Згідно із ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбний договір між сторонами не укладався.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що спірна квартира, яка була набута під час шлюбу сторін, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому на прохання позивача підлягає розподілу.

Як позивач, так і відповідач мають право на 1/2 ідеальну частку спірної квартири незалежно від того, на кого з подружжя було оформлено правовстановлюючий документ.

Таким чином, заявлені вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 1815 грн 00 коп. (а.с.1) на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.60, 63, 70, 71 СК України, ст.ст.325, 368 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати житлову двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 м2, у тому числі житловою площею 26,2 м2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Розділити квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності за кожною із сторін на ідеальну частку у майні.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 м2, у тому числі житловою площею 26,2 м2 .

Визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,4 м2, у тому числі житловою площею 26,2 м2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в сумі 1815 (одна тисяча вісімсот п`ятнадцять) грн 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги іншими учасниками справи у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ж.Є.Редько