АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року

м. Чернівці

справа № 725/6961/21

провадження 822/173/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

за участю секретаря Паучек І.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Скуляк І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Кредитні ініціативи» про захист порушеного права споживача фінансових послуг на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, надання інформації та про неправомірне нарахування процентів.

Посилалася на те, що між нею та ПАТ «Промінвестбанк», 25 травня 2006 року, було укладено кредитний договір № 1304 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті в сумі 32 000 доларів США для придбання квартири.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між нею та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено іпотечний договір №1305. Згідно вказаного договору позивач передала в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що в 2010 році виникла заборгованість щодо виконання кредитного договору, а 29 червня 2011року позивач отримала досудову вимогу про дострокове стягнення всієї суми залишку кредиту в розмірі 149792,86 гривень, що дорівнює 18724 доларів США .

Стверджує, що 24 грудня 2012 року ПАТ «Промінвестбанк» відступив право вимоги за кредитним договором №1304 від 25 травня 2006 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Всього ПАТ «Промінвестбанку» було сплачено 40500 доларів США. Кредит сплачувався з випередженням графіку погашення, до моменту відступлення права вимоги, тобто до 01 січня 2013року.

Вказує, що у 2015 році ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Шевченківський районний суд м. Чернівці 10 червня 2016 року ухвалив рішення у справі № 727/9231/15-ц на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 413415,71 гривень та судового збору у розмірі 6201,24 гривень.

Зазначає, що 20 травня 2021 року позивач звернулась до ТОВ "Кредитні ініціативи" з вимогою надати інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості, станом на 1 січня 2014 року, за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за кредитним договором № 1304 від 25 травня 2006 року та надання належним чином завіреної копії документів, яким визначено розмір плати, що сплачена ТОВ "Кредитні ініціативи" за відступлення права вимоги ПАТ "Промінвестбанку".

10 червня 2021року ТОВ "Кредитні ініціативи" надіслало листа, в якому повідомило, що для отримання вказаної інформації потрібно надати довідки, які додаються до заяви для проведення реструктуризації. Крім того, зазначило, що заяву для проведення реструктуризації кредитного договору необхідно подати до 23 липня 2021 року.

16 липня 2021року позивач на адресу кредитора відправила заяву для проведення реструктуризації, із додаванням усіх довідок, та вимогою про надання розрахунків заборгованості та здійснення платежів.

Однак, вказана заява на думку Товариства не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування, в зв`язку з наявною заборгованістю по відсотках в сумі 3458 доларів США, що складає 27639,79 гривень , станом на 01 січня 2014 року, про зазначені обставини їй повідомило Товариство листом 23 липня 2021 року та 08 вересня 2021 року.

Зазначає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно нараховували їй відсотки по кредитному договору, після набуття права вимоги -24 грудня 2012 року.

Також, згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку за 2013 рік, позивачу, в односторонньому порядку, було збільшено розмір процентної ставки з 13 % до 16 % .

Крім того, вважає несправедливою умовою договору, п.2.3 про іпотечний кредит № 1304 від 25 травня 2006 року, а саме, встановлення комісійної винагороди за управління кредитними коштами в розмірі 2,2% річних від кредитної заборгованості.

З урахуванням наведеного, просила суд визнати незаконними дії ТОВ "Кредитні ініціативи" (), які полягають:

у відмові надати ОСОБА_1 інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу та розмір плати, яка сплачена ТОВ "Кредитні ініціативи" за відступлення права вимоги, за кредитним договором №1304 від 25 травня 2006 року ПАТ "Промінвестбанку";

у неправомірному нарахуванні процентів за користування кредитом та збільшенні, в односторонньому порядку, відсоткової ставки;

у неправомірному нарахуванні відсотків за управління кредитними коштами;

у відмові в проведенні реструктуризації валютного кредиту № 1304 від 25 травня 2006 року, після сплати заборгованості по кредитному договору, станом на 01 січня 2014 року, згідно наданого ТОВ «Кредитні ініціативи» повідомлення.

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" надати інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, призначення кожного здійсненого платежу та розмір плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним

договором №1304 від 25 травня 2006 року ТОВ "Кредитними ініціативами".

Визнати п. 2.3. кредитного договору № 1304 від 25 травня 2006 року недійсним. Сплачену комісійну винагороду зарахувати в погашення процентів по кредитному договору, згідно п. 9-11 Закону України 1381-9 ч.7 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Визнати нарахування процентів по вказаному кредитному договору, після 29 червня 2011року, протиправним та скасувати.

Визнати, що ОСОБА_1 виконані всі умови для проведення реструктуризації.

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" у разі надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25 травня 2006 року ТОВ "Кредитні ініціативи", реструктурувати суму боргу, згідно п. 9 ч.7 Закону України "Про споживче кредитування".

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" у разі не надання інформації про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25 травня 2006 року ТОВ "Кредитні ініціативи", реструктуризувати суму боргу, згідно п. 10 ч.7 Закону України "Про споживче кредитування", шляхом зменшення розміру боргу на суму перевищення від розміру плати, сплаченої ТОВ «Кредитні ініціативи», за відступлення права вимоги від ПАТ "Промінвестбанк" за кредитним договором № 1304 від 25 травня 2006 року.

Зобов`язати ТОВ "Кредитні ініціативи" сплачені 23 вересня 2021року кошти в розмірі 27639,80 гривень, врахувати на погашення заборгованості, при реструктуризації кредиту, в еквіваленті 3458,00 доларів США, як зазначено у відповідях від 23 липня 2021 року, 25 серпня 2021 року та 08 вересня 2021року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист порушеного права споживача фінансових послуг на реструктуризацію заборгованості за кредитним договором, надання інформації та про неправомірне нарахування процентів відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання незаконними дій ТОВ "Кредитні ініціативи", які полягають у неправомірному нарахуванні процентів за користування кредитом та збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки, а також у неправомірному нарахуванні відсотків за управління кредитними коштами суд прийшов до висновку, що оскільки кредитор, згідно положень п.3,4 кредитного договору та ч.2 ст. 625 ЦК України вправі нараховувати відсотки за неправомірне (понад встановлені договором строки) користування кредитними коштами, а комісійна винагорода входить в плату за кредит, яка була погоджена сторонами, що також встановлено рішенням суду при розгляді справи №727/9231/15-ц про стягнення заборгованості, в тому числі комісії.

Також суд прийшов до висновку, що позов в частині вимог про надання інформації споживачу по кредитному договору та про визнання дій незаконними щодо відмови у проведенні реструктуризації не підлягає задоволенню, оскільки відмова у проведенні реструктуризації була зумовлена наявною заборгованістю станом на 01 січня 2014 року.

Щодо вимоги про визнання недійсним пункту 2,3 кредитного договору суд прийшов до висновку, що вона не може бути задоволена, оскільки позивачем не доведено недотримання кредитором ст.203 ЦПК України.

Щодо нарахування відсотків, після 29 червня 2011 року, суд прийшов до висновку що воно є правомірним, оскільки строк кредитування не було змінено, повідомлення від 29 червня 2011 року не було вимогою про дострокове погашення заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення про задоволення позову, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ТОВ "Кредитні ініціативи" не надало інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, призначення кожного здійсненого платежу та розміру плати, яка сплачена ПАТ "Промінвестбанку" за відступлення права вимоги за кредитним договором №1304 від 25 травня 2006 року ТОВ "Кредитні ініціативи".

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

25 травня 2006 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №1304 (далі - кредитний договір), відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 32 000,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних за строкове користування кредитними коштами, та кінцевим терміном повернення кредиту до 24 травня 2026 року /Т.1 а.с. 10-13/.

У якості забезпечення виконання позичальником взятих за кредитним договором зобов`язань між сторонами 30 травня 2006 року було укладено іпотечний договір, зареєстрований в реєстрі за № 1450, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Соломко В.В., (далі - іпотечний договір), відповідно до п. 1.2 якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру під номером четвертим ( АДРЕСА_2 у житловому будинку номер чотирнадцять (№14), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 14731375, та складається з двох житлових кімнат, має загальну площу 46,40 кв. м., в тому числі житлову площу - 37,30 кв. м. (далі - предмет іпотеки) /Т.1 а.с. 14-16/.

17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги (далі - договір) та договір про відступлення права вимоги за договорами забезпечення, відповідно до яких ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за згаданими вище правочинами, укладеними між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яке є його правонаступником /Т.1 а.с.87-92/.

В 2015 році ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 жовтня 2015 року складала: за кредитом 11538,06 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 260467,98 гривень, по відсотках 6056,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 136714,28 гривень, по комісії 719,10 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 16233,45 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2016 року по справі №727/9231/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року, та ухвалою ВССУ від 20 липня 2017 року позов було задоволено, та стягнуто вищевказану заборгованість в гривневому еквіваленті /Т.1 а.с. 97-106/.

18 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до первісного кредитора ПАТ «Промінвестбанк» із вимогою про надання інформації /Т.1 а.с. 17-19/.

16 липня 2021 року від ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшла заява про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором /Т.1 а.с. 21-24/.

23 липня 2021 року на адресу ОСОБА_1 надійшла письмова відповідь, в якій повідомлялось, що запитувана інформація буде надана після виконання усіх передбачених законом, для реструктуризації вимог, в тому числі погашення існуючої, станом на 01 січня 2014 року, простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 3458,00 USD, однак помилково у відповіді було вказано не правильний номер та дату договору, та суму заборгованості, а грошовий еквівалент заборгованості вказано станом на 01 січня 2014 року. /Т.1 а.с. 25/.

25 серпня 2021 року ТОВ «Кредитні ініціативи» знову надало відповідь аналогічну по змісту попередній відповіді, із знову з допущеними тими ж самими описками у номері та даті кредитного договору, та сумі заборгованості /Т.1 а.с. 26/.

08 вересня 2021 року кредитор направив на адресу позичальника листа із зазначенням правильного номеру та дати договору, однак знову з неправильною сумою заборгованості, а 14 вересня 2021 року кредитор направив на адресу позичальника розрахунок заборгованості, станом на 01 січня 2014 року із відображенням усіх платежів, після 17 грудня 2012 року (ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором), із зазначенням суми та дати погашення, періодів та сум нарахування заборгованості, залишку строкової та простроченої заборгованості в доларах США, згідно якої, прострочена заборгованість по процентах складала 3 331,59 доларів США, вся інша заборгованість по тілу кредиту - 11 538,06 доларів США, по комісії -274,95 доларів США, та по пені -295,71 доларів США була строковою /Т.1 а.с. 27-29/.

23 вересня 2021 року позичальник сплатила заборгованість в розмірі 27639,80 гривень, що в еквіваленті складає 1 036,31 доларів США, а тому сума простроченої заборгованості по процентах в розмірі 2 295,38 доларів США та комісії в розмірі 274,95 доларів США, станом на 01 січня 2014 року, є непогашеною, що згідно п.п. 1 та 4 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є підставою для відмови в проведенні реструктуризації /Т.1 а.с. 35/.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Щодо визнання п. 2.3. кредитного договору № 1304 від 25 травня 2006 року недійсним

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 сформульовано висновок, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про визнання недійсним положення пункту 2.3 кредитного договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорюваний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконувала його умови.

Доводи позивача значною мірою стосуються порядку виконання зобов`язань за кредитним договором, а не свідчать про наявність підстав для визнання п. 2.3. кредитного договору № 1304 від 25 травня 2006 року недійсним.

Щодо ненадання інформації за кредитним договором та зобов`язання надати таку інформацію

Згідно п.п. 16 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування»: кредитодавець, наступні кредитори за договором зобов`язані надати поточному кредитору на його вимогу, а також: позичальнику на його вимогу всю наявну інформацію про історію здійснення платежів, у тому числі інформацію про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, за договором, не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги;

кредитор, до якого перейшли права кредитодавця внаслідок відступлення права вимоги, зобов`язаний надати позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на його вимогу (не пізніше 14 днів з дня отримання такої вимоги) належним чином завірену таким кредитором копію документа, яким визначено розмір плати, що сплачена за відступлення права вимоги.

16 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТзОВ «Кредитні ініціативи» із заявою про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором. У вказаній заяві ОСОБА_1 також просила надати повну інформацію за кредитним договором зокрема: повну інформацію про дату кожного здійсненого платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформацію про призначення кожного здійсненого платежу, інформацію про розмір плати, що була сплачена за відступлення права вимоги; надати реквізити та графік погашення для здійснення розрахунку в розмірі цієї плати.

Як убачається з матеріалів справи ТзОВ «Кредитні ініціативи» неодноразово направляло на адресу ОСОБА_1 відповіді на вказану заяву ( 23 липня 2021 року, 25 серпня 2021 року, 08 вересня 2021 року).

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_1 розрахунок заборгованості, станом на 01 січня 2014 року, із відображенням усіх платежів, після 17 грудня 2012 року (з дати коли ТзОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором) із зазначенням суми та дати погашення, періодів та сум нарахування заборгованості, залишку строкової та простроченої заборгованості в доларах США, згідно якої прострочена заборгованість по процентах складала 3 331 долар США 59 центів, вся інша заборгованість по тілу кредиту 11 538 доларів США 06 центів, по комісії 274 доларів США центів та по пені 295 доларів США 71 центів була строковою (а.с. 27-29 т.1).

Також слід зазначити, що у матеріалах справи наявна вся інформація про історію здійснення платежів, у тому числі інформація про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформація про призначення кожного здійсненого платежу, сума наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов, в частині вимог про надання інформації споживачу по кредиту задоволенню не підлягає, оскільки ТзОВ «Кредитні ініціативи» надано всю запитувану інформацію ОСОБА_1 .

Щодо реструктуризації за кредитним договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування», передбачено, що метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит.

Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

23 квітня 2021 року набув чинності Закон України від 13 квітня 2021 року № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» і розділ ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 7, яким передбачено, що зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.

Згідно із пунктом 2 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям.

Так, відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Відповідно до підпункту 3 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

- у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

- у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

- у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом.

Таким чином, відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 7 Закону України «Про споживче кредитування» законодавець встановив два варіанти строків для позичальника на звернення до кредитора із заявою про реструктуризацію зобов`язань у випадку наявності у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили: заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 Розділу ІVЗакону України «Про споживче кредитування» або не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Отже, відповідно до пункту 7 Розділу ІV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, у разі відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно із договором про споживчий кредит позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку із простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації.

Згідно із підпунктом 10 пункту 7 Розділу ІV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» якщо станом на день проведення реструктуризації наявні одночасно такі умови: у договорі, зобов`язання за яким підлягають реструктуризації відповідно до цього пункту, здійснено заміну кредитора внаслідок відступлення права вимоги; поточний кредитор з причини ненадання йому кредитодавцем, наступними кредиторами, до яких переходили права кредитодавця, всієї інформації про історію здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, не здійснив протягом 60 днів з дня проведення реструктуризації передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення та/або обчислення наявної станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості (окремо за кожним видом грошового зобов`язання та окремо за простроченими платежами, строк сплати яких відповідно до договору спливає після 01 січня 2014 року, але які кредитор вимагав повернути достроково у зв`язку з простроченням позичальником платежів); сукупна сума усіх передбачених договором грошових зобов`язань (а саме: непогашених на момент відступлення грошових зобов`язань із сплати кредиту та зобов`язань із сплати процентів за користування кредитом), право вимоги за яким відступлено, перевищує розмір плати, сплаченої поточним кредитором за відступлення такого права вимоги, то передбачені підпунктом 9 цього пункту обчислення не здійснюються. При цьому грошові зобов`язання позичальника перед таким поточним кредитором зменшуються на суму такого перевищення у зазначеній черговості за наведеною формулою.

Відповідно до підпункту 12 пункту 7 Розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» днем проведення реструктуризації вважається день отримання кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя або заставодавця у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Кредитор зобов`язаний не пізніше 60 днів з дня реструктуризації здійснити всі обчислення, необхідні для проведення реструктуризації, та надіслати позичальнику, поручителю та іншим зобов`язаним за договором особам поштою рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання позичальника за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів). Також відповідна інформація у письмовому вигляді безоплатно надається зазначеним особам особисто на їхню вимогу.

Отже, цим Законом на кредитора покладено обов`язок провести реструктуризацію заборгованості за договором про споживче кредитування у випадку подання позичальником заяви.

Отримавши споживчий кредит у іноземній валюті, позивач скористалася змінами, внесеними до Закону України «Про споживче кредитування» і подала до банку у строк визначений законом заяву про реструктуризацію заборгованості за її зобов`язанням.

16 червня 2021 року ОСОБА_1 надіслала ТзОВ «Кредитні ініціативи» заяву про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором.

ТзОВ «Кредитні ініціативи» на адресу ОСОБА_1 було надано письмову відповідь, в якій повідомлялось, що запитувана інформація буде надана після виконання усіх передбачених законом для реструктуризації вимог, в тому числі погашення існуючої, станом на 01 січня 2014 року, простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 3458 USD, однак помилково у відповіді було вказано не правильний номер та дату договору, а також суму заборгованості, а грошовий еквівалент заборгованості вказано станом на 01 січня 2014 року.

14 вересня 2021 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу позичальника листа із зазначенням правильного номеру та дати договору, а також розрахунок заборгованості.

23 вересня 2021 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість в розмірі 27639 гривень 80 коп., що в еквіваленті склало 1 036,31 доларів США, а тому сума простроченої заборгованості станом на 01 січня 2014 року складає за процентами - 2 295,38 доларів США та комісії - 274,95 доларів США.

Отже, залишається непогашеною прострочена заборгованість , що згідно п.п. 1 та 4 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» є підставою для відмови в проведенні реструктуризації.

Слід зауважити, що датою реструктуризації згідно п.п 12 п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», вважається день отримання кредитором, заяви про проведення відповідно до цього пункту реструктуризації. Таким чином, на думку суду, позивачка не позбавлена права усунути причини відмови в проведенні їй реструктуризації шляхом доплати необхідної суми простроченої станом на 01 січня 2014 року заборгованості.

Сама по собі вимога позичальника на підставі п.7 «;Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» без дотримання порядку, встановленого цим пунктом, не є безумовною підставою для реструктуризації зобов`язання за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, оскільки реструктуризація - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах з споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту з урахуванням інших вимог цього пункту.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2022 року у справі №592/11862/21 (провадження № 61-7659св22)

Отже, були відсутні підстави для проведення реструктуризації зобов`язань за кредитним договором.

З огляду на вищенаведене, дії ТзОВ «Кредитні ініціативи» при розгляді заяви позивача про проведення реструктуризації за кредитом були вчинені у повній відповідності до вимог Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, п.7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо нарахування процентів по вказаному кредитному договору, після 29 червня 2011року.

Як убачається з матеріалів справи в 2015 році ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 26 жовтня 2015 року складала: за кредитом 11538,06 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 260467,98 гривень, по відсотках 6056,09 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 136714,28 гривень, по комісії 719,10 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 16233,45 гривень.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2016 року по справі №727/9231/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 23 серпня 2016 року, та ухвалою ВССУ від 20липня 2017 року позов було задоволено, та стягнуто вищевказану заборгованість в гривневому еквіваленті.

Із змісту вищевказаних судових рішень у справі № 727/9231/15-ц вбачається, що заборгованість по відсотках, яка стягнута вказаним рішенням, визначена за період з 25 травня 2006 року по 26 жовтня 2015 року. Зокрема, судами було перевірено правильність та законність нарахування відсотків за вказаний період.

Згідно із частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Такі обставини є преюдиціальними фактами, їх преюдиціальність заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішення законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у цьому рішенні факти.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 3 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 8 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21).

Отже, суд у вказаній справі не вправі переглядати нарахування відсотків за період з 29 червня 2011 року по 26 жовтня 2015 року.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 07 березня 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О. О. Одинак

Н. Ю. Половінкіна