Справа № 299/1949/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2024 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Джуга С.Д.,

з участю секретаря Гусонька З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною ОСОБА_1 в інтеерсах якої діє адвокат Свида Олександр Георгійович на рішення Виноградівського районного суду від 30 листопада 2022 року у справі (Головуючий: Левко Т.Ю.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до відповідачки ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Виноградівського нотаріального округу Гонтар Л.І. про визнання недійсними відмов від прийняття спадщини та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

18 серпня 2021 року позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву про відмову від позову в порядку п.1 ст.206 ЦПК України і ухвалою суду від 07 грудня 2021 року прийнято відмову ОСОБА_2 від позову і закрито провадження у справі в частині заявлених ним позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів та відповідачки - ОСОБА_5 . Після її смерті вони, як спадкоємці, досягли домовленість про те, що земельний пай який належав ОСОБА_5 в розмірі 0,30 га успадковується ОСОБА_1 та на неї переписується частина земельної ділянки, яка належала ОСОБА_6 в розмірі 0,05 га, а ОСОБА_1 у подальшому не буде мати претензій до будинку батька - ОСОБА_2 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та який батько прийняв рішення подарувати ОСОБА_3 .

У подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до приватного нотаріуса Виноградівського нотаріального округу Гонтар Л.І. з метою оформлення спадщини, а саме: земельного паю. Там було роз`яснено про необхідність оформлення заяв про відмову від успадкування паю позивачів на користь відповідачки. Не знаючи, що у склад спадщини входить частина житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і маючи намір відмовитись тільки від земельного паю ОСОБА_3 11 січня 2021 року та його батько ОСОБА_2 підписали заяву про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 04 грудня 2020 року оформила заяву про відмову від прийняття спадщини в Великоком`ятській сільській раді. При цьому в заяві чітко вказала, що на день смерті ОСОБА_5 залишився державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЗК №002568 від 06.06.2003 року №289 виданий Виноградівською державною адміністрацією.

02 квітня 2021 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріусу з метою оформлення договору дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Приватним нотаріусом було роз`яснено, що 1/2 вказаного житлового будинку прийнято у спадщину ОСОБА_1 і укладення договору дарування всього житлового будинку є неможливим. Позивачі не розуміли, що їх відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною від частини житлового будинку, що вони позбавляють себе права розпоряджатись в подальшому частиною житлового будинку. Позивачі вважали, що їх заяви стосуються виключно права на земельний пай. Таким чином, на момент звернення до нотаріуса, сільської ради позивачі не розуміли природу та наслідки вчинення ними одностороннього правочину - відмову від спадщини, має місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов`язків спадкоємця).

За таких обставин позивачі просять суд подані ними відмови від прийняття спадщини визнати недійсними і враховуючи, що в їх діях при оформленні заяв про відмовлення від спадщини мала місце помилка і просили визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішенням Виноградівського районного суду від 30 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсною відмову ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано недійсною відмову ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в 3 (три) місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрик В.В., подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як закон надає спадкоємцю право прийняти або не прийняти спадщину, при цьому часткове прийняття чи часткова відмова від прийняття спадщини не передбачено. Виходячи із судової практики та тлумачення правових норм Верховним Судом у даному випадку не існує ні обману, ні помилки, позивачі усвідомлювали значення своїх дій, розуміли обставини, що мають істотне значення і прийняли самостійне рішення про надання заяв про відмову від спадщини. Волевиявлення позивачів було вільним і відповідало їх внутрішній волі і завірені у відповідності до Закону заяви про відмову від спадщини, що були надані позивачами, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Свида О.Г., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх представника адвоката Естінко Т.Ю., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів та відповідачки ОСОБА_5 .

11 січня 2021 року ОСОБА_3 склав у приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Гонтар Л.І. заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю ОСОБА_5 , де б вона не була та з чого б вона не складалась на користь сестри ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивачу нотаріусом роз`яснено, що його відмова від прийняття спадщини за законом є безумовною та беззастережною, але може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (до 14 лютого 2021 року).

Позивачу ОСОБА_3 відомо, що відмова від спадщини стосується всього спадкового майна, з правовими наслідками неприйняття спадщини обізнаний, правові наслідки подання цієї заяви йому відомі та зрозумілі.

Зміст ст.ст. 225, 229-231, 233, 1273, 1274, 1275 ЦК України позивачу роз`яснено.

04 грудня 2020 року ОСОБА_4 склала заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю ОСОБА_5 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На день її смерті залишився державний акт на право приватної власності на землю серія ІV-ЗК №002568 від 06.06.2003 року №289 виданий Виноградівською державною адміністрацією.

Позивачка повідомляє, що усвідомлює значення своїх дій та має можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею цією заявою відмовляється від прийняття спадщини, що залишилися після смерті її матері ОСОБА_5 за законом в користь її сестри ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканки АДРЕСА_3 .

Позивачу роз`яснено, що її заява про відмову може бути відкликана нею протягом строку, встановленого для її прийняття.

Зміст ст. 27 Закону України «Про нотаріат», зміст ст.ст. 1268-1275 ЦК України їй роз`яснено.

Відповідно до змісту статтей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з ч.2 ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги відповідно із ч.2 ст. 1274 ЦК України.

Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст. 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилами ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

Обставини, щодо яких помилилась сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до заяви позивачів, поданої ними до державної нотаріальної контори, вбачається, що вони усвідомлювали значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для неї істотне значення, без застосування до них фізичного та психологічного тиску з боку інших осіб за своєю справжньою волею цією заявою ОСОБА_4 відмовляється від прийняття спадщини, що залишилася після смерті її матері ОСОБА_5 , за законом на користь своєї сестри ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_3 у заяві поданої до нотаріальної контори зазначає, що йому відомо, що відмова від спадщини стосується всього спадкового майна, з правовими наслідками неприйняття спадщини обізнаний, правові наслідки подання цієї заяви йому відомі та зрозумілі.

Дані обставини свідчать про обізнаність позивачами зі своїми правами як на прийняття спадщини,так і відмову від неї. Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачі не скористалися.

Судова колегія констатує, що зміна думки щодо відмови від спадщини у зв`язку з невиконанням певних домовленостей, на які посилаються позивачі у подальшому особою, на користь якої здійснена така відмова не може бути достатньою та обґрунтованою підставою для визнання такої відмови недійсною.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що вказані обставини свідчать про обізнаність позивачів зі своїми правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї і правом відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачі не скористалися і сама зміна думки щодо відмови від спадщини, на яку посилаються позивачі, що їх заяви стосуються виключно права на земельний пай, не може бути підставою для визнання такої відмови недійсною.

При постановленні рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на вищенаведене і висновок суду, що позивачі не розуміли, що їх відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною від частини житлового будинку, що вони позбавлять себе права розпоряджатися у подальшому частиною житлового будинку і вважали, що їх заяви стосуються виключно на земельний пай не відповідає фактичним обставинам справи і вимогам закону та позивачі не довели належними та допустимими доказами, що відповідачем порушені їх цивільні права, які підлягають захисту та поновленню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню і з ухваленням нового рішення у відповідності до п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, яким у позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід відмовити із вищезазначених підстав.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 229, 1270, 1273, 1274 ЦК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Петрик Віталій Васильович задовольнити.

Рішення Виноградівського районного суду від 30 листопада 2022 року скасувати.

У позові ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Габор СОБОСЛОЙ