Справа №751/4868/23
Провадження №2/751/382/24
Рішення

Іменем України

23 лютого 2024 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретаря Мороз М. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача адвокат Іллюшко О.М.

відповідач ОСОБА_2

треті особи: приватний нотаріус Гостар Л.А., приватний нотаріус Костюк Ю.В. (не з`явилася)

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмила Анатоліївна, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлія Володимирівна про визнання недійсними договорів дарування,

встановив :

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсними: договір дарування цінних паперів 819990 штук акцій ПАТ «АБШБЕВ ЕФЕС Україна», укладений 28.02.2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №2921; договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100, укладений 04.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2921.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті чоловіка у 2011 році, позивачка залишилась одна проживати у квартирі АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві власності. У 2022 році вона познайомилася з ОСОБА_2 , який запропонував їй надавати необхідну допомогу. Взимку 2023 року вона сильно захворіла, ОСОБА_2 запропонував свої послуги по забезпеченню продуктами харчування. Відповідач періодично приходив до неї, ходив у магазин, купував за її кошти необхідні продукти харчування. За вказані послуги ОСОБА_2 попросив відписати належні їй цінні папери (акції) та квартиру АДРЕСА_1 . Вона погодилась, оскільки вважала що укладає договір утримання (догляду). Після цього ОСОБА_2 сказав, що до укладення договору потрібно зареєструвати шлюб. Вона відмовлялась, оскільки вже не шлюбний вік, та й відповідач фактично проживав із жінкою, якій 55 років. Але ОСОБА_2 наполягав на реєстрації шлюбу, казав що це буде фіктивний шлюб, для того щоб зменшити витрати, які він має сплатити при укладенні договору утримання.

Вона погодилась підписати всі необхідні папери для укладення договору утримання. Відповідач привозив її до Палацу урочистих подій у місті Чернігові, де вона, сидячи в машині, ставила підпис на документах, які після підписання їй ніхто не давав. Пізніше стало відомо, що 10.02.2023 був зареєстрований шлюб між нею та ОСОБА_2 . Після укладення шлюбу відповідач двічі привозив її до нотаріальної контори для підписання договорів, текст яких вона не читала, вважаючи що в ньому передбачені всі права і обов`язки, про які вони домовилися. На запитання нотаріуса чи погоджується з умовами договору, відповіла: «Так», сподіваючись що нотаріус знає, що має бути записано в договорі довічного утримання. Після підписання договорів та ще якихось документів ОСОБА_2 відвіз її додому. На прохання надати договір сказав, що підписані у нотаріуса документи будуть зберігатись у нього вдома, разом з її паспортом. Вона неодноразово просила повернути паспорт, але він не повертав. Пояснювала, що паспорт потрібен для того, щоб записатись до лікаря та для отримання гуманітарної допомоги.

16.03.2023 року позивач пішла у відділення Ощадбанку по вул. Мазепи, щоб отримати щомісячну пенсію в розмірі 7200 гривень, яка надходить на картковий рахунок. Касир повідомила, що пенсії на рахунку немає, картка недійсна, хоча строк дії картки закінчувався у жовтні 2027 року. З приводу недійсності картки звернулась до Чернігівського обласного управління АТ "Ощадбанку", де теж повідомили, що банківська карта недійсна, більш детальну інформацію про те, хто отримує пенсію не повідомили, оскільки у неї відсутній паспорт. Коли вона запитала ОСОБА_2 де її пенсія, сказав що пенсію буде отримувати він, давати їй по 500 гривень у тиждень, на продукти. Таким чином відповідач поставив її у повну залежність від нього. Вона вважала, що за договором, який вона уклала із ОСОБА_2 вона буде проживати у квартирі до смерті, але він сказав, що має намір продати квартиру. Після цього вона звернулась до адвоката, який повідомив, що згідно інформації, внесеної до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.05.2023 вона підписала у нотаріуса не договір довічного утримання (догляду), як вважала, а договір дарування. Вона зрозуміла, що може залишитися без житла, на вулиці.

15.06.2023 року отримала новий паспорт, після чого звернулась до нотаріусів та отримала копії договорів, які підписувала, з яких дізналась, що без будь-яких зобов`язань подарувала ОСОБА_2 належні їй цінні папери та квартиру.

Зазначає, що похилий вік, стан здоров`я, пов`язаний з віковими захворюваннями, та потреба у сторонній допомозі, впливали на сприйняття нею фактичних обставин та вільне волевиявлення під час укладання договорів дарування. Тексти договорів не читала. Роз`яснення нотаріусом суті договору сприйняла, як передачу цінних паперів (акцій) та квартири ОСОБА_2 , який зобов`язується допомагати їй дожити у квартирі до смерті. Ні ОСОБА_2 , ні нотаріус не попереджали, що вона повинна виселитись з квартири чи її можуть виселити після укладання договору. До того часу як ОСОБА_2 висловив намір продати квартиру, вона була впевнена, що має право проживати до своєї смерті у квартирі, в якій зареєстрована. Фактично вона бажала та мала намір укласти договір довічного утримання, вважала що саме такий договір укладає з відповідачем, передаючи йому у власність цінні папери та квартиру, а він зобов`язується здійснювати за нею догляд.

12.07.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 28-62).

Заперечення обґрунтовує тим, що з позивачкою знайомий дуже давно, з молодого віку. Їхні відносини були дружніми, та супроводжувались час від часу інтимними стосунками. Вони ділились один з одним своїми радощами та негараздами, намагались допомагати один одному. У період війни ще більше зблизились, і саме позивачка запропонувала оформити їх відносини, одружитись. Позивач постійно губить документи, забуває де їх поклала, він неодноразово допомагав їй відновлювати всі документи. Після одруження він почав піклуватися про сімейний бюджет та витрати сім`ї, оплачував комунальні платежі, придбавав продукти, ліки та всі необхідні для життя речі. Вони проживали за місцем реєстрації позивачки, але у нього є господарство по АДРЕСА_2 , було прийнято рішення переїхати жити до нього. Позивачці не сподобалось у нього жити, вона повернулась до себе, тому він вимушений жити і там, і там.

Подарувати спочатку цінні папери, а згодом квартиру це ініціатива позивачки. Вона самостійно шукала нотаріусів. Перед підписанням договорів нотаріуси спілкувались спочатку з нею, потім з ним, окремо, при закритих дверях. Тому твердження позивачки, що вона помилялась стосовно природи угод, є неправдивими.

Також, пояснює, що коли вони проживали разом із позивачкою за місцем його реєстрації, за адресою : АДРЕСА_2 , вона приревнувала його до жінки, якій він тимчасово надав прихисток для проживання у відділеній частині будинку, оскільки її житло було пошкоджено, та з якою він познайомився, коли проживав у квартирі позивачки. Тому, позивачка вимагає від нього, щоб постійно проживав у квартирі, бо відбере все подароване назад.

Про те, що позивачку хтось буде виселяти з квартири, мови ніколи не було, вона є дружиною, членом сім`ї, зареєстрована у квартирі, та не позбавлена права проживати у квартирі.

Вважає, що на час укладання оспорюваних правочинів позивач мала намір укласти саме договори дарування, а не будь-які інші правочини, вона усвідомлювала їх істотні умови і правові наслідки.

15.09.2023 року позивач подала відповідь на відзив, в якому підтримує позовні вимоги (а.с. 97)

Додатково пояснила, що познайомилась з ОСОБА_2 у березні 2022 року, під час отримання гуманітарної допомоги, яку роздавали на АДРЕСА_3 , біля міського палацу культури. До цього, з ним знайома не була, хоча обличчя було знайоме. У ході розмови з`ясувалось, що бачила його на території Чернігівського пивкомбіната "Десна", де колись працювала. Ніяких стосунків у неї з ОСОБА_2 ніколи не було. Укладення шлюбу було умовою ОСОБА_2 для підписання з нею договору довічного утримання (догляду) та сплати менше коштів за укладення такого договору. Оскільки у той час вона сильно хворіла, вимушена була погодись. Після смерті чоловіка сильно травмувалась, і декілька разів фактично була прикована до ліжка. За нею доглядала жінка, яка жила в її квартирі, та може підтвердити, що жодного разу ОСОБА_2 який стверджує про дружні стосунки, ніколи до неї не приходив.

Після укладення шлюбу та підписання договорів, відношення ОСОБА_2 до неї повністю змінилось. Він забрав у неї паспорт, без дозволу став отримувати пенсію, яка становить 7250 гривень. Приходити став один раз на тиждень, потім рідше, давав на продути по 500 гривень у тиждень. На вимоги повернути паспорт та пенсію постійно кричав, що вона витрачає кошти незрозуміло на що. Знайомі та сусіди перестали приходити до неї після того, як ОСОБА_2 побив і вигнав з квартири її знайомого сусіда ОСОБА_3 , який приходив до неї під час війни, у лютому та березні 2022 року, допомагав їй, інколи ночував у неї, щоб вона не боялась коли обстрілювали місто.

Після того, як за порадою юриста звернулась до суду з позовами про розірвання шлюбу та догорів дарування, ОСОБА_2 сильно кричав, заявляв що квартира йому не потрібна, при цьому заставив переписати з його зразка заяву про залишення позову без розгляду, а наступного дня повіз у село, щоб вона не змогла піти в суд.

Після того, як вона отримала новий паспорт, отримала в Ощадбанку нову банківську карту, та отримала пенсію. Коли пішла отримувати в банк другий раз пенсію, за нею в банк прийшов ОСОБА_4 , допоміг отримати кошти у банкоматі. Наступного разу, коли пішла за пенсією в банк, у касі сказали, що пенсії на рахунку уже немає. Вважає, що окрім ОСОБА_2 пенсію зняти ніхто не міг. Він знав пін-код банківської карти та забрав її мобільний телефон, до номеру якого прив`язана банківська карта АТ "Ощадбанку".

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19.06.2023 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 20.06.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

29.06.2023 року головним державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №72135108, відкритого на виконання ухвали №751/4868/23 від 19.06.2023 року у зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документу (а.с. 66).

Ухвалою суду від 15.09.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.103-104).

Третя особа приватний нотаріус Костюк Ю.В. у судові засідання не з`являлась, надіслала заяви про розгляд справи за її відсутності (а.с. 107, 137, 141).

У вступному слові позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що познайомилась з відповідачем біля палацу Хіміків коли роздавали гуманітарну допомогу. Вона отримала допомогу, підійшла до лавки, бо сумка була важка. ОСОБА_2 їхав на велосипеді, підійшов запитати що дають. У черзі стояв її сусід, ОСОБА_5 , який підійшов і запитав чому той до неї пристає. Після цього ОСОБА_2 став приходити до неї в гості, два чи три рази на місяць. ОСОБА_5 теж приходив допомагав, бо у нього при обстрілах були побиті двері та вікна, ночував у неї, бо було тепліше. ОСОБА_2 питав, чому ОСОБА_5 не платить їй за квартиру. Одного разу вони побилися, ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_5 , повикидав його речі та після цього той перестав приходити. Вона давала ОСОБА_2 гроші, щоб він купував їй продукти, бо було холодно, ожеледиця, а вона ходила на милицях, взагалі не могла вийти з квартири.

Укласти шлюб запропонував ОСОБА_2 . У неї були акції, але дивіденди не отримувала 14 років, керуючий надіслав лист, що акції вже не іменні, а звичайні. ОСОБА_2 часто їздив у Київ, бо там живе його донька, попросила щоб він дізнався щодо акцій. Він сказав, що їй потрібно самостійно їхати на збори, або має бути хтось із родичів. Вона погодилась на укладення шлюбу, бо була у такому стані, що грошей не було, вікна розбиті, вона була самотня, не було з ким поділитись, порадитись.

У договорах вона не розбиралася, думала, що він буде її доглядати. Після укладення договорів він поїхав, займався своїми справами. Розпоряджався її пенсією, купував що хотів, спочатку вона давала йому гроші, а після одруження дала свою картку. Із пенсії він давав їй по 500 гривень на неділю. Було таке, що їй не було чого їсти, вона не могла купити ліки. Позичала гроші у сусідів, а потім він віддав. Раніше, коли не була одружена, вона приходила до каси, показувала картку і касир видавала їй пенсію. Коли одружилися ходили вдвох за пенсією. ОСОБА_2 знімав гроші, їй давав незначну суму, казав що заплатить за квартиру, бо були борги, але не платив. Вона ходила до мера міста, хотіла щоб їй допомогли розібратись у цьому питанні. Квартиру подарувала, бо не знала, що таке дарча. ОСОБА_2 сам писав заяву у нотаріуса, ще нотаріус підозріло дивилась на неї, питала чи добре вона подумала. Вона вважала, що це буде заповіт. Він сам пропонував оформити на нього по закону квартиру та акції, а він буде за нею доглядати. Послуги нотаріуса сплачувала вона. Її чоловік помер у 2011 році, має 3 дітей. Син живе у Росії, одна донька у Польщі, вона не бачила її дуже давно, друга донька залишилася на ОСОБА_6 доглядати за дідусем, вона казала, що квартира у м. Чернігові їй не потрібна, може віддати тому, хто буде за нею доглядати. У червні 2023 року прийшла у банк по пенсію, грошей там не було, касири сказали що інтернет взяв.

Представник позивача просив визнати договори дарування недійсними, у зв`язку з тим, що позивачка при підписанні договорів помилилася, не читаючи та не розуміючи обставин справи, тобто укладала договори за умови, що особа якій вона передає у власність майно буде здійснювати заходи по її утриманню, але фактично договір дарування не передбачає цього, та не відповідає суті правовідносин які мали місце. Звернув увагу суду, що за останні 10 років , ОСОБА_2 є відповідачем більш ніж у 20 справах. Позивачка повідомила, що ОСОБА_2 забрав у неї всі документи.

Відповідач у вступному слові позовні вимоги не визнав. Пояснив, що знає позивачку дуже давно, більше 30 років. У 90-х роках він був приватним підприємцем, приїздив на завод, де працювала ОСОБА_7 . Про те, що можна було укласти договір довічного утримання він не знав. Спочатку була оформлена у приватного нотаріуса Гостар Л. А. довіреність на нього. Для оформлення документів до нотаріуса їздив він. Ініціатива укласти договори була з боку позивача, вона говорила що їй нічого не потрібно, тільки щоб він був поруч. І в неї була одна претензія, щоб він ночував у квартирі, але вона знала, що у нього є господарство, робота у селі. Вона сама вирішила, щоб її пенсія була у нього, щоб він розпоряджався грошима. Всі комунальні платежі він платив із пенсійної картки ОСОБА_7 .

Третя особа, приватний нотаріус Гостар Л.А. пояснила, що вона посвідчувала договір дарування цінних паперів, цьому передувало посвідчення довіреності, тому що документи на цінні папери не були приведені в порядок, вони існували в доісторичному вигляді. Для посвідчення договору потрібен був не лише старий сертифікат, який видавався пивзаводом, потрібен був витяг із реєстру акціонерів на теперішню дату, на підтвердження існування юридичної особи, і що у реєстратора за цією людиною зареєстрована певна кількість акцій. ОСОБА_1 приїжджала на підготовку довіреності, а потім посвідчувати договір дарування. Вона людина емоційна, довірлива, у момент коли підписувала довіреність, наслідки розуміла, але можливо очікувала трохи інакше. Довіреність була з правами отримувати документи, подавати клопотання, розпоряджатися майном. По цій довіреності відповідач не міг продати акції, тому що довіреність була скасована. ОСОБА_1 сама до неї прийшла і скасувала довіреність. Приходила вона декілька разів, тому що у неї не було паспорта, по якому вона робила довіреність. За короткий проміжок часу вона отримала три паспорти. На посвідчення договору дарування вони приїхали вдвох, на цей час у неї були всі документи, паспорт, витяг із реєстру акціонерів. ОСОБА_1 підписувала заяву, що на момент придбання акцій не перебувала у шлюбі. Вона роздрукувала договір, потім чітко все їй пояснювала, що дарування це коли вона перестане бути учасником, акції вже не будуть її власністю. На запитання чому вона дарує акції, відповіла що вона така добра. Раніше вчиняла для ОСОБА_2 нотаріальні дії, це був договір з нерухомістю по АДРЕСА_2 який саме не пам`ятає. ОСОБА_1 коли робила довіреність , бачила перший раз, пояснювала їй всі наслідки. З питання дарування квартири до неї вони не приходили. Можливо щось запитували за договір дарування квартири під час посвідчення договору дарування акцій, але на той момент документи на квартиру були втрачені, вона їх не дивилась. Після приведення документів у відповідність, вони до неї не повертались, бо у неї була своя особиста позиція, вона відмовлялася посвідчувати договір дарування житла у якому людина проживає одна. Навіть якщо люди перебувають у шлюбі, це не привід дарувати свою квартиру, сторони перебували у шлюбі лише один місяць. На запитання повідомила, що різниця у послугах та податках є, рухоме майно за договором дарування стороннім особам оподатковується 6,5 %.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_2 друг сім`ї її батьків, часто приїжджав у гості. Її тітка проживає рядом із ОСОБА_1 . Їй відомо, що останні два роки ОСОБА_2 проживав із ОСОБА_1 . До неї у гості вони приходили вдвох, хотіли дачу купити, декілька разів приїжджали у село. Чи були вони у шлюбі, їй не відомо. Він казав, що взяв під опіку ОСОБА_9 , за договори дарування їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_2 з початку 90-х років, він займався пивом, ОСОБА_7 бачив на пивзаводі. Він працює ріелтором, на прохання ОСОБА_2 знаходив клієнтів для оренди кімнат, де живе ОСОБА_1 по АДРЕСА_4 . Їм не дуже там подобалось, з господинею не виходило. Сам особисто приходив із клієнтами, поселяв. Приводив квартирантів і у той час, коли вона отримала травму. Він думав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це чоловік та дружина. З приводу договорів дарування йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_1 знає давно, років 50. Їхні чоловіки працювали разом в одній організації, їм дали квартири в одному будинку по АДРЕСА_5 назад ОСОБА_1 зламала бедро, доглядала її ОСОБА_12 . Вона теж до неї часто приходила, провідувала. ОСОБА_7 завжди говорила, що не знає з ким буде доживати віку, я їй рекомендувала, казала, що найкраща кандидатура для неї ця жіночка. Вона ніколи раніше не бачила ОСОБА_2 біля ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_14 поправилась, вона до неї не часто заходила. Потім вона занемогла, тоді ОСОБА_7 до неї приходила. Перший раз вона почула про ОСОБА_2 десь на початку війни. Потім ОСОБА_1 сказала їй, що одружується, бо він пообіцяв доглядати її до старості, як вона «відпише» йому все. Вона два чи три рази позичала ОСОБА_1 гроші, бо у неї часто не було навіть хліба. Після цього, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 приходили до неї, він перепитував чи дійсно вона позичала гроші, віддавали. Останній раз ОСОБА_2 сказав, якщо ще раз позичить, більше грошей не отримає. Їй відомо, що ОСОБА_1 подарувала квартиру ОСОБА_2 і всі сусіди про це знають. Вона казала сама, що відписала квартиру по «дарчій», а також папери, бо вона з кожним днем робилась немічною, а він обіцяв доглядати. Після одруження ОСОБА_1 проживала сама, вона казала, що він довго не приходить. Із нею вони часто спілкувались по стаціонарному телефону, потім ОСОБА_14 сказала, що він телефон відрізав, сказав що їй він не потрібен. Її закривали, вона виходила на балкон, просила допомоги. Вона часто передавала їй сумку із їжею. Зараз ОСОБА_1 весь час каже, що вона вийшла обдуреною, приходиться звертатись до людей, немає доступу до пенсії. Вона їй казала, що пенсію може приносити працівник пошти додому. У 2023 році ОСОБА_1 без кінця скаржилась на проблеми із замком, позичала гроші.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що під час бойових дій у м. Чернігові, під час обстрілу, воду роздавали з гідранта, ніде не можна було купити хліба, він весь час допомагав ОСОБА_1 , шукав де купити продукти. Майже рік чи півроку проживав у ОСОБА_13 в квартирі, допомагав їй, до того часу як вона зустріла ОСОБА_2 . Весною 2022 року, біля палацу «Хіміків», коли роздавали гуманітарну допомогу, він вперше побачив ОСОБА_2 . Десь через дві неділі після цього, ОСОБА_2 почав постійно приходити до ОСОБА_1 , щось приносити. Потім ОСОБА_2 зрозумів, що у квартирі зайві люди, повикидав його речі з квартири, квартиру замкнув. Сказав, щоб він платив гроші за проживання, 2 тисячі гривень у місяць. Потім пропав на 2-3 місяці, він знову став проживав у ОСОБА_1 , залишав свої речі, спав у неї, приносив продукти. Коли ОСОБА_2 вдруге з`явився, забрав паспорт, побив його, вигнав, і він більше там не проживав. Він на три дні кудись вивозив ОСОБА_1 , також пропонував їй десь пожити в іншому місці. Про те, що ОСОБА_1 одружилася із ОСОБА_2 та подарувала йому квартиру, йому не було відомо. Про цінні папери теж чув. ОСОБА_1 казала, що він бізнесмен, їздить до Києва, тому буде займатись її питаннями, щоб вона змогла отримувати дивіденди. Йому не зрозуміло чому вона відписала квартиру, у неї є діти, одна дочка живе десь у м. Ладижин, Вінницької області.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що добре знайома з ОСОБА_1 , років два як знає, оскільки з нею в одному під`їзді проживає її дочка. Коли ОСОБА_1 познайомились з ОСОБА_2 , сама хотіла оформити дарування, оскільки він допомагав їй, купував продукти. Їй відомо, що ОСОБА_2 під час війни, тимчасово проживав із ОСОБА_1 у своєму будинку, за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок на два входи, в одній половині живе вона, орендує житло у ОСОБА_2 , в іншій жили вони. Після закінчення активних бойових дій вони перейшли до квартири ОСОБА_1 . Вона дружила з ОСОБА_16 , заходила до неї, допомагала. ОСОБА_1 декілька разів сама приходила, та казала що хоче зробити договір дарування на ОСОБА_17 , поки не з`явився адвокат. Їй було відомо, що вони перебували у шлюбі. Було багато шахраїв, які хотіли обдурити ОСОБА_18 , тому ОСОБА_19 возив її до прокурора, який сказав що треба її сховати на деякий час, щоб вона не опинилась на вулиці. Вони пожили десь днів десять і потім повернулись назад у квартиру. Вони жили як сім`я, у них були дружні, хороші відносини. На весні 2023 року, він вставляв вікна у її квартирі. Також, він ходив до магазину, купував продукти, допомагав як чоловік.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 26.09.2022 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М. посвідчений заповіт, зареєстрований у реєстрі за №1010, відповідно до якого ОСОБА_1 усе своє майно заповідала ОСОБА_20 (а.с. 110).

10.02.2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №141 (а.с. 32).

13.02.2023 року, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л.А. посвідчена довіреність ОСОБА_1 , ( паспорт № НОМЕР_1 , виданий органом 7411 04.01.2023 року), яка уповноважила ОСОБА_2 здійснювати певні дії від її імені. Довіреність видана терміном на 3 роки, з правом передоручення, зареєстрована у реєстрі за № 76 (а.с.111).

28.02.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л.А. посвідчено Договір дарування цінних паперів, зареєстрований в реєстрі за №105, відповідно до якого ОСОБА_1 (дарувальник) безоплатно передає, а ОСОБА_2 (обдарований) приймає у власність цінні папери, що належать Дарувальнику на праві власності, що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах № НОМЕР_2 від 27.02.2023 року, виданою Депозитарною установою Акціонерним товариством Полікомбанк, а саме (реквізити ідентифікації цінних паперів): вид цінних паперів - акції; тип та форма випуску цінних паперів: бездокументарна; емітент: Приватне акціонерне товариство «АБШБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА», ; міжнародний ідентифікаційний номер (Код) цінних паперів (ІБШ): 11А; номінальна вартість кожного цінного паперу - 0,01 грн; кількість цінних паперів - 819990 штук, загальна номінальна вартість Цінних паперів становить 8199 гривень 09 копійок (а.с. 9).

Відповідно до копій квитанцій за лютий-травень 2023 року ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_6 , сплачувались комунальні платежі за послуги газопостачання, водопостачання, електроенергію, опалення, вивіз побутових відходів (а.с. 33-61).

13.04.2023 ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на підставі довіреності посвідченої 13.02.2023 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л.А., видана перевипущена нова платіжна картка, 30.03.2023 року за особистим зверненням ОСОБА_1 її картка була заблокована по причині «викрадено», що підтверджується листом №080/397 від 22.06.2023 року Філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанку» на запит ОСОБА_1 № 080/1803 від 15.06.2023 року щодо її банківської платіжної карти та випискою руху коштів, яка додана до листа (а.с. 70).

04.05.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю.В. посвідченого Договір дарування, зареєстрований у реєстрі за №2921, відповідно до якого ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальною площею 63,5 кв.м., житлова площа 47,7 кв.м., кількість кімнат три. Квартира належить дарувальнику на підставі ОСОБА_21 свідоцтва про право власності , виданого 21.04.2023 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.04.2023 року № 240. Дар сторони оцінюють в сумі 49000 гривень.

Відповідно до п.2.1 Договору, на підставі ст. 722 та 334 ЦК України право власності в обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття та з дня державної реєстрації. Сторони домовились, що під передачею квартири за цим договором слід вважати символічну передачу речі. Прийняття обдаровуваним від дарувальника технічної документації на квартиру та оригінального примірника цього договору дарування свідчить про те, що передача речі відбулася. Сторони усвідомлюють, що цим актом підтверджується передача квартири обдаровуваному.

Відповідно до п.3.1. Договору, вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину. Дарувальник стверджує, що дарування здійснено за доброю волею без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного так і морального.

Згідно із п.3.2 Договору, витрати у зв`язку з укладенням цього договору оплачує дарувальник.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , зареєстровано 04.05.2023 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Костюк Ю. В. на підставі договору дарування від 04.05.2023 року за ОСОБА_2 (а.с. 11).

15.06.2023 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Гостар Л. А. припинено дію довіреності реєстраційний номер 54870461, посвідченої 13.02.2023 року, за заявою довірителя, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с. 93).

28.08.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Чернігівської окружної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, щодо зняття коштів із банківського рахунку. (а.с. 88).

За результатами розгляду даної заяви Чернігівською окружною прокуратурою 28.08.2023 внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000181 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с. 95, 96).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.09.2023 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 87).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 статті 229 ЦК України передбачено, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 229233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони

з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 718/955/20 (провадження № 61-383св21), суд зазначив, що наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати у спірній квартирі після укладення договору дарування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є особою старечого віку; пересувається на милицях, що потребує догляду та сторонньої допомоги; із відповідачем уклала шлюб 10.02.2023 року, після цього приватним нотаріусом Гостар Л.А. 13.02.2023 року посвідчена довіреність на ім`я відповідача, з усіма правами, а 28.02.2023 року цим же нотаріусом посвідчено договір дарування цінних паперів; 04.05.2023 року приватним нотаріусом Костюк Ю.В. посвідчено договір дарування квартири; у позивачки окрім подарованої квартири іншого житла немає, продовжує проживати у квартирі після укладення договору , та за кошти позивача сплачуються комунальні платежі.

У постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 633/268/17 (провадження № 61-37599св18) суд зазначив, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент його вчинення. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

У судовому засіданні позивач пояснювала, що поламала стегно, тривалий час лікувалась, мала потребу в постійній допомозі, яку їй надавали сусіди, знайомі, у період воєнного стану ще більше потребувала допомоги, відповідач обіцяв надавати їй допомогу до старості, і вона вважала що уклала договір утримання, із досліджених доказів, правовстановлюючих документів у позивача не було, комунальні платежі після укладення договору дарування здійснювались за рахунок позивачки. Крім того, відповідач у квартирі позивачки не проживав, та користувався банківською карткою позивачки.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдаровуваного й передача його за умови вчинення на користь дарувальника будь-якої дії майнового або немайнового характеру суперечить вимогам статті 717 ЦК України та є підставою для визнання договору дарування недійсним.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що під час укладення оспорюваного правочину у позивача було відсутнє волевиявлення на безоплатне відчуження належної їй на праві власності квартири, без обов`язку відповідача надавати їй допомогу та догляд і втрати права на проживання у даній квартирі.

Що стосується вимог позивачки щодо визнання недійсним договору дарування цінних паперів, суд дослідивши всі докази в сукупності, дійшов висновку що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивач розуміла предмет договору, їй були роз`яснені наслідки укладення такого договору, вона добровільно передала відповідачу документи на укладення даного договору, передала відповідачу цінні папери у власність, і відповідач прийняв їх у дар.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмила Анатоліївна, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлія Володимирівна про визнання недійсними договорів дарування задовольнити частково.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 04.05.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлією Володимирівною, зареєстрований в реєстрі за № 2921.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2684 гривні судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Людмила Анатоліївна (14005, м. Чернігів, проспект Миру, 50)

Третя особа: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Юлія Володимирівна (14005, м.Чернігів, проспект Миру, 55)

Суддя С. М. Ченцова