Справа № 496/5612/21
Провадження № 2/496/1048/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Дягилева В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

УСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з УДКС України в Біляївському районі Одеської області з рахунку Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, , на її користь грошові кошти в сумі 400 000 грн, в якості компенсації за завдану шкоду.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/3206/20 від 18.03.2021 року Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області було прийнято Рішення №129-VIII від 25.05.2021 року про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Проте у цьому рішенні не зазначена відведена земельна ділянка, не зазначено місце розташування земельної ділянки, не вказана адреса, у зв`язку з чим у вона не має можливості замовити розробку проекту землеустрою. 17.06.2021 року вона подала заяву до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області щодо надання вихідної документації, необхідної для виконання робіт із землеустрою, на яку вона отримала відповідь 22.06.2021 року та дійшла висновку, що Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/3206/20 від 18.03.2021 року Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області виконуватись не буде. Вказує, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року ухвалена на її користь та дає обґрунтовану підставу стверджувати те, що вона має законні очікування стосовно ефективного здійснення захисту свого права власності, яке було порушено відповідачем при ухваленні рішень № 810/VII від 03.03.2020 року, № 129-VIII від 25.05.2021 року відповіддю № 02-17-968 від 22.06.2021 року. В результаті незаконних дій відповідача їй було завдано збитків на загальну суму 400 000 грн, про що складено відповідний розрахунок, в якому вказано, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача вона вимушена придбати земельну ділянку на території Нерубайської сільської ради за 390 000 грн, де планує побудувати житло для своєї сім`ї, тоді як Конституція України гарантує отримати таку можливість безоплатно, але відповідач чинить перешкоди у цьому, через що вона зазнала значних душевних страждань, не має можливості одержати у власність земельну ділянку, відповідач навмисно не виконує рішення судів та займається «дерибаном» земельних ділянок. Таким чином, прийняття відповідачем протиправних рішень щодо відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (№ 810/VII від 03.03.2020 року ) та не зазначенні місця розташування земельної ділянки, адреси тощо, є підставою для відшкодування шкоди за вказані незаконні дії. Вважає, що поведінка відповідача має протиправний характер та є тривалою, захист її порушеного права триває по теперішній час, відповідач прийняв два незаконні рішення, які скасовані судами, таким чином, рахує дії відповідача умисними та протиправними, у зв`язку з чим просить стягнути з Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області завдані незаконними рішеннями матеріальну шкоду у розмірі 390 000 грн та моральну шкоду у розмірі 10000 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. При цьому, на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій вона зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано її твердження, що рішення суду №420/3206/20 не виконано, посилання відповідача постанову Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління від 22.04.2021 року ВП № 65231537 та ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року є безпідставним, оскільки вони не є сторонами виконання рішення суду. Також вказує, що приймаючи рішення №129-VIII від 25.05.2021 року відповідачем було порушено ЗУ «Про засади запобігання і протидії дискримінації в Україні», а саме: була вчинена пряма дискримінація (ситуація, за якої з особою та/або групою осіб за їх певними ознаками поводяться менш прихильно, ніж з іншою особою та/або групою осіб в аналогічній ситуації, крім випадків, коли таке поводження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними), яка полягала в тому, що якщо порівняти надане їй рішення Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області №129-VIII від 25.05.2021 року з рішенням №418-VI від 08.06.2012 року та іншими рішеннями цього органу державної влади, то є очевидним, що Нерубайська сільська рада знехтувала своїми обов`язками щодо не зазначення адреси у наданому їй рішенні, тобто з нею поводяться менш прихильно, ніж з іншими особами в аналогічній ситуації. Зазначає, що відповідач винний в порушенні вимог законодавства, внаслідок чого їй завдана шкода, як матеріальна так і моральна.

Представник відповідача Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області Бігунова В.І. в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини не явки суд не повідомила. На адресу суду від представника відповідача надійшли відзив та відзив на додаткові пояснення, в яких остання просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у них. При цьому вказує, що Нерубайською сільською радою було прийнято рішення сесії №129-VIII від 25.05.2021 року, яким було виконано постанову П`ятого апеляційного суду від 18.03.2021 року, а саме: надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. Біляївським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління ВП №65231537 було закрито в результаті виконання вказаної вище постанови суду Нерубайською сільською радою. Крім того, цей факт визнано ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.08.2021 року при розгляді заяви ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення суду по справі №420/3206/20, у якій вказано, що фактично рішення суду виконано, ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, як того вимагало рішення суду по справі №420/3206/20. П`ятим апеляційним адміністративним судом ухвалу Одеського адміністративного суду від 04 серпня 2021 року залишено без змін. Враховуючи вищенаведене, порушень щодо виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року з боку Нерубайської сільської ради немає, вважає, що позовні вимоги необґрунтованими так як позивач не надала доказів порушення її цивільного права та спричинення шкоди.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, про причини не явки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 27.01.2020 року позивач звернулась до Нерубайської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведеної земельної ділянки площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради. До заяви надані графічні матеріали місця розташування бажаної ділянки (а.с. 6).

03.03.2020 року на засіданні сесії Нерубайської сільської ради була розглянута заява ОСОБА_1 та прийнято рішення №810-VІІ, за яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка), оскільки дані земельні ділянки були виділені іншим громадянам (а.с. 6 зв.).

Між тим, рішенням Нерубайської сільської ради №418-VІ від 08.06.2012 року був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0600 га у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7 зв.).

Також, рішенням Нерубайської сільської ради №316-VІІ від 12.05.2017 року був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Водночас, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.08.2020 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано Рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №810-VІІ від 03 березня 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку; зобов`язано Нерубайську сільську раду Біляївського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 8-10).

На виконання вказаної вище постанови суду 25.03.2021 року позивачка отримала виконавчий лист (а.с. 11).

22.04.2021 року Головним державним виконавцем Біляївського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горділовським М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65231537 на виконання виконавчого листа №420/3206/20, виданого 25.03.2021 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 12).

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 420/3206/20 Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області прийнято рішення №129-VIII від 25.05.2021 року про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с. 14 зв.).

Водночас, в самому рішенні №129-VIII від 25.05.2021 року не зазначена відведена земельна ділянка, не зазначено місце розташування земельної ділянки, не вказана адреса, у зв`язку з чим у позивача не має можливості замовити розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене, 17.06.2021 року позивачем направлено відповідачу заяву про надання вихідної документації, необхідної для виконання робіт із землеустрою, відповідно до положень ст. 27 ЗУ «Про землеустрій» (а.с. 13).

Однак листом від 22.06.2021 року № 02-17-968 Нерубайська сільська рада повідомила ОСОБА_1 про те, що в межах своїх повноважень, відповідач виконав постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року по справі № 420/3206/20, надавши ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, та керуючись ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, сільська рада може лише повторно направити рішення №129-VIII від 25.05.2021 року (а.с. 14).

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (місцезнаходження: 67661, Одеська область, с. Нерубайське, Площа Партизан, 4; ) про визнання протиправним та скасування рішення №129-УІІІ від 25.05.2021 року та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради №129-VIII від 25.05.2021 року щодо не надання вихідної документації, необхідної для виконання робіт із землеустрою; зобов`язано Нерубайську сільську раду Одеського району Одеської області надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації та надати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою (а.с. 99-102).

Вказане рішення постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2022 року залишено без змін.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що позивач 27.01.2020 року із письмовою заявою звернулась до Нерубайської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення землевпорядної документації щодо відведеної земельної ділянки площею 0,1 га на території Нерубайської сільської ради. Отримавши відмову в наданні дозволу на розробку технічної документації, позивачка оскаржила дане рішення. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2021 року визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №810-VІІ від 03 березня 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також зобов`язано відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку орієнтовним розміром 0,10 га на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Натомість, Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області прийнято рішення №129-VIII від 25.05.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, при цьому в самому рішенні не зазначена відведена земельна ділянка, не зазначено місце розташування земельної ділянки, не вказана адреса, у зв`язку з чим у позивача немає можливості замовити розробку проекту землеустрою, через що ОСОБА_1 оскаржила дане рішення та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 року визнано протиправним та скасовано рішення Нерубайської сільської ради №129-VIII від 25.05.2021 року щодо не надання вихідної документації, необхідної для виконання робіт із землеустрою, а також зобов`язано Нерубайську сільську раду Одеського району Одеської області надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації та надати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою.

Як зазначила позивачка у позові, матеріальна шкода, що їй заподіяна, полягає в тому, що вона досі не отримала у власність земельну ділянку, і вимушена купувати таку ж земельну ділянку за 390 000 грн, внаслідок спричинення неправомірних дій з боку відповідача, замість правомірного набуття права власності на земельну ділянку (безоплатної приватизації).

Суд, оцінивши надані докази, не знайшов в обґрунтування зазначених доводів підтвердження про набуття позивачем земельної ділянки за 390 000 грн, тому в задоволенні позовної вимоги в частині про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 390 000 грн слід відмовити повністю.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 2-5 цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові від 15.08.2019 у справі № 823/782/16 Верховний Суд зробив висновок, що відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті, як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчинення суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема, шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (за змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі №К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У постанові від 15.08.2019 року у справі №823/782/16 Верховний Суд дійшов висновку, що тривалий не розгляд заяви позивача, ненадання по ній чіткої та зрозумілої, обґрунтованої та вичерпаної відповіді, що зумовило необхідність неодноразового звернення до судів, виконавчої служби, та призвело до порушення прав та інтересів позивача, у тому числі права на інформацію, завдало моральної шкоди.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89; від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, згаданими вище рішеннями судів неодноразово зобов`язано відповідача, зокрема надати дозвіл на виготовлення землевпорядної документації та надати вихідну документацію, необхідну для виконання робіт із землеустрою.

Тому суд вважає, що саме неправомірність дій (бездіяльності) Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, змусила позивачку звертатись за захистом своїх порушених прав до суду, органу з примусового виконання рішення, що завдало ОСОБА_1 моральної шкоди, яка повинна бути відшкодована.

Однак, суд не знайшов обґрунтування зазначеного позивачем розміру моральної шкоди у сумі 10000 гривень.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Суд, погоджується з тим, що тривале порушення відповідачем законних прав позивача, є підставою на відшкодування позивачу моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, завданих неправомірною бездіяльністю посадових осіб, завдало психологічного напруження, приниження, отримання душевних страждань.

Посилання представника відповідача на те, що рішення суду виконане в повному обсязі, а тому вимоги позивача є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, не заслуговують на увагу, оскільки сам по собі дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки не означає, що для його отримання не було допущено бездіяльності та протиправних дій з боку сільської ради, а тому доводи відповідача є необґрунтованими.

Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненого негативними наслідками, суд виходить із засад розумності і справедливості та враховує характер і тривалість негативних емоцій, яких зазнала позивачка внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, а також те, що бездіяльність відповідача не мала істотного впливу на умови життя позивача, не призвела до невідворотних та або трагічних наслідків у її житті. Тому співмірною сумою компенсації моральних страждань суд вважає 5000 грн.

При цьому суд вважає, що моральну шкоду необхідно стягнути саме з Нерубайської сільської ради, посадовими особами якої було її заподіяно, вказана сільська рада є належним відповідачем та самостійною юридичною особою.

Суд також враховує те, що відповідачем частково здійснювались заходи щодо виконання рішення суду, а також, принцип розумності та справедливості.

Суд також наголошує, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки судом позов задоволено частково та ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн, тому з відповідача на користь держави, необхідно стягнути, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, судовий збір, що становить 50 грн (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір судового збору, який повинен був сплачений та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 5000 грн*4000 грн/400000 грн). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1173 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі,про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади задовольнити частково.

Стягнути з Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (, яке знаходиться за адресою: площа Партизан, 4 с. Нерубайське Одеського району Одеської області) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Березівським РВ УМВС України в Одеській області 05.07.2005 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення зНерубайської сільської ради Одеського району Одеської області матеріальної шкоди у розмірі 390 000 грн та решти моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (, яке знаходиться за адресою: площа Партизан, 4 с. Нерубайське Одеського району Одеської області) на користь держави судовий збір у розмірі 50 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, через Біляївський районний суд Одеської області.

Повне судове рішення складено 12.02.2024 року.

Суддя Л.О. Пендюра