Справа № 946/1122/23
Провадження № 2/946/675/24
У Х В А Л А

про відмову у закритті провадження у справі

07 березня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.

представника позивачки: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Ізмаїлі клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

14.02.2023 ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4 , яким просила:

(1) виділити в натурі шляхом реєстрації права власності на окремий житловий об`єкт нерухомості приміщення найменувань та загальної площі встановленої відповідно до висновку експертизи, виходячи з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ;

(2) зареєструвати за нею право власності на окремий житловий об`єкт нерухомості приміщення найменувань та загальної площі встановленої відповідно до висновку експертизи, виходячи з 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ;

(3) припинити спільне сумісне право власності між нею та відповідачем на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 метри, скасувавши відповідну реєстрацію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 придбано квартиру АДРЕСА_1 , яка була оформлена на відповідача. У добровільному порядку ОСОБА_4 відмовляється виділити в натурі належну позивачці частку у спільному майні, тому вона вимушена звернутися до суду.

25.05.2023 ОСОБА_3 позовні вимоги уточнила, остаточно просила постановити рішення, яким розділити в рівних частках спільно нажите в шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 нерухоме майно, виділивши їй у власність 1/2 частини нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 метри.

У судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що набрала законної сили ухвала суду про закриття провадження у справі, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Так, ОСОБА_3 у 2020 році зверталася із позовом до ОСОБА_4 , яким просила визнати спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на вказаний об`єкт нерухомості. В подальшому, позивачка звернулася із заявою про відмову від позову та закриття провадження у справі у зв`язку із врегулюванням спору у позасудовому порядку. Ухвалою суду від 14.06.2021 суд прийняв відмову ОСОБА_3 від позову та закрив провадження у справі.

Представник позивачки просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, посилаючись на те, що згідно з висновками Верховного Суду позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет позову, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, які обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Вважав, що відсутні підстави вважати, що позивачка зверталась до суду з позовом до відповідача з тим же предметом і з тих самих підстав.

Вислухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи та подану заяву, суд приходить такого висновку.

Положеннями пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи №946/4641/20, 30.07.2020 ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , яким просила:

(1) визнати частиною спільної сумісної власності сторін нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 метри;

(2) визнати право власності за нею на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,8 метри.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що серед спільного майна, набутого під час шлюбу, є квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ОСОБА_4 . Відповідачка неодноразово намагалася у добровільному порядку домовитися з відповідачем щодо поділу спільно нажитого майна, проте останній від вирішення спору у позасудовому порядку відмовляється.

14.06.2021 ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області у справі №946/4641/20 прийнято відмову ОСОБА_3 від позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання частини спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання частини спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно, - закрито. Як вбачається зі змісту ухвали, 10.06.2021 надійшла нотаріально завірена заява ОСОБА_3 про відмову від позову та закриття провадження у справі, оскільки сторони врегулювали спір у позасудовому порядку.

У постанові від 22 травня 2019 у справі №640/7778/18 Верховний Суд роз`яснив, що закриття провадження у справі згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Верховний Суд зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 668/13646/15, предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду розглянув справу № 909/243/18, за результатами якої у постанові від 14.09.2021 року акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 916/542/18, від 01.08.2019 у справі № 916/1743/18.

Відтак, враховуючи, що предмет спору у справі №946/4641/20 не є тотожним предмету спору у справі, що розглядається, суд не знаходить підстав для позитивного вирішення питання щодо заявленого клопотання.

Керуючись ст.ст. 211, 255, 258, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя: О.І.Бальжик