Справа №: 702/24/24
Провадження №: 2-о/702/7/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді - Нейло І.М.

за участю секретаря судового засідання - Прилуцької О.І.

заявника - ОСОБА_1

представників ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_7., ОСОБА_8.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Монастирище в режимі відеоконференції, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2024 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, звернувся до суду із заявою про встановлення факту про самостійне виховання неповнолітньої дитини.

Заява мотивована тим, що з 22.09.2007 він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . В період шлюбу у них народились діти: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З початку 2017 року заявник припинив подружні стосунки з ОСОБА_2 у зв`язку з чим проживають окремо. Питання батьківських прав та виконання батьківських обов`язків між заявником та дружиною ОСОБА_2 вирішено нотаріально посвідченим договором від 12.07.2023 р., згідно якого, тільки він здійснює матеріальне забезпечення, виховання та забезпечує освіту доньки ОСОБА_3 . Згідно довідок органів місцевого самоврядування ОСОБА_3 проживає разом з ним та повністю перебуває на його забезпеченні. Встановлення факту необхідно заявнику для користування пільгами, встановленими законодавством для батьків, які самостійно виховують дітей, а також для отримання права для відстрочки від призову на військову службу.

Ухвалою від 22.01.2024 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні, вимоги заяви підтримав та пояснив, що на час розгляду заяви він не перебуває у правовідносинах з соціальними службами та ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановлення вказаного факту на цей час не впливає на виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Заявник вважає, що у майбутньому встановлений судом факт забезпечить йому більш широкі права, у правовідносинах з заінтересованими особами стосовно навчання та лікування доньки, а також надасть можливість отримати відстрочку від призову на військову службу. Крім того заявником заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про визначення юрисдикції для даної категорії заяв.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_3 вважали подану заяву необґрунтованою, клопотання заявника про зупинення провадження по справі просили вирішити на розсуд суду.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами другою, сьомою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 вказував, що метою звернення до суду є підтвердження факту одноосібного утримання та виховання дитини, що в подальшому дасть йому можливість отримати відповідні соціальні пільги та гарантії .

Згідно матеріалів справи заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Між заявником та ОСОБА_2 як батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено договір про здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, умовами якого визначено порядок здійснення батьківських прав та виконання обов`язків ОСОБА_6 /а.с.10/.

Права батька або матері, які самостійно виховують дитину залежать від отримання статусу дитиною як дитини, позбавленої батьківського піклування в порядку застосування Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" та підзаконних актів, прийнятих на виконання цього Закону.

Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів.

Разом з цим, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Зокрема, мати (батько) має право звернутися до суду з позовом про позбавлення другого з батьків батьківських прав через ухиляння його від виконання своїх обов`язків з виховання дитини.

Жодний нормативно-правовий акт, що регулює сімейні відносини та захист прав дітей, не зобов`язує підтверджувати актом факт відсутності участі батьків у вихованні дитини, або підтверджувати його безумовну та одноосібну участь у вихованні та піклуванні.

Такий факт може бути підтверджений за рішенням суду виключно в разі вирішення питання щодо позбавлення особи батьківських прав.

Отже, захист порушених прав у зв`язку з не виконанням, не прийнятті участі одним із батьків у вихованні дітей, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Обов`язки батьків висвітлені в ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо виховання дітей батьки можуть бути притягнені до різних видів юридичної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання і утримання батьком дитини не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень ст.293, 315 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи те, що з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини вбачається спір про право, то заявлені вимоги не підлягають судовому розгляду в порядку окремого провадження, а спір належить вирішувати у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання заявника про зупинення провадження у справі та залишення вказаної заяви без розгляду на підставі ч. 6 ст.294 та ч. 4 ст.315 ЦПК України.

Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду із позовом на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 13, 258-261, 294, 315, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що дана справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в Черкаський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 26 лютого 2024 року (з рахуванням вихідних днів).

Суддя І.М. Нейло