Справа № 404/866/22
Номер провадження 2/404/204/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушенням, просив суд стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у сумі 25 564 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн., а всього 45 564 грн.

В обґрунтування поданого позову зазначав, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298 від 27 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

По вказаному кримінальному провадженні Кіровським районним судом м. Кіровограда у кримінальній справі № 404/3099/21 було винесено вирок. Зазначеним вироком ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

При розгляді зазначеного провадження, ним було заявлено цивільний позов, який було задоволено у повному обсязі та поставлено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 37 753 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_2 15 січня 2021 року спричинив позивачу тілесні ушкодження у вигляді: синця на нижній повіці правового ока; закритого багато уламкового внутрішньо-суглобного перелому голівки променевої кістки та крайового уламкового перелому голівки променевої кістки та крайового ліктьового суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, яке викликало тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу.

Позивач зазначає, що вироком заявлений цивільний позов було задоволено у повному обсязі, однак він продовжує і далі лікуватися та проходити амбулаторний нагляд ортопеда-травматолога, а з 06 вересня 2021 року по 10 вересня 2021 року був госпіталізований для проведення операції (мобілізація правого ліктьового суглобу).

Доказ тому, що він дійсно перебував на лікуванні та потребує постійного лікування та проходження нагляду в лікарів, підтверджується наступними медичними документами, які долучаю до позову, а саме: довідка-виписка з історії хвороби від 10 вересня 2021 року; картка хворого від 30 вересня 2021 року; листок непрацездатності № 544282 виданий 06 вересня 2021 року; листок непрацездатності № 133237 виданий 14 вересня 2021 року.

У зв`язку із вищезазначеними неправомірними діями ОСОБА_2 було завдано значну матеріальну шкоду.

На лікування було витрачено значні кошти та він продовжує і далі лікуватися, що підтверджується: фіскальним чеком № від 28 вересня 2021 р. на суму 181 грн. 30 коп., фіскальним чеком № від 21 вересня 2021 р. на суму 287 грн. 99 коп., фіскальним чеком № від 16 вересня 2021 р. на суму 53 грн. 25 коп., фіскальним чеком № 62 від 30 вересня 2021 р. на суму 201 грн. 20 коп., фіскальним чеком квитанцією № на суму 70 грн., фіскальним чеком № 687028 від 19 вересня 2021 р. на суму 310 грн., фіскальним чеком квитанцією № 827158767 на суму 3700 грн., фіскальним чеком № від 16 жовтня 2021 р. на суму 201 грн. 10 коп., фіскальним чеком № від 30 вересня 2021 р. на суму 201 грн. 20 коп., фіскальним чеком № від 30 вересня 2021 р. на суму 87 грн. 20 коп., фіскальним чеком № 31 від 17 жовтня 2021 р. на суму 99 грн.; фіскальним чеком № від 14 вересня 2021 р. на суму 490 грн. 90 коп., фіскальним чеком № 901998 від 30 вересня 2021 р. на суму 87 грн. 20 коп., фіскальним чеком замовленням № ND3067785 від 03 вересня 2021 р. на суму 699 грн. 30 коп., фіскальним чеком №1-451К від 14 вересня 2021 р. на суму 18810 грн.; фіскальним чеком № 1-451К від 14 вересня 2021 р. на суму 188 грн. 10 коп.

Протиправними діями ОСОБА_2 спричинив матеріального збитку на загальну суму 25 654 грн.

Крім вищезазначеного, внаслідок вищезазначених протиправних дій і була спричинена також моральна шкода.

Наявність моральної шкоди обґрунтовує душевними стражданнями пережитими у зв`язку із самим фактом втрати нормальної працездатної діяльності, оскільки навіть і після постановлення вироку у нього продовжує боліти рука, яка до цих пір повністю не відновилася;

душевними стражданнями, пов`язаними з тим, що він являється годувальником своєї сім`ї, а втрата нормальної працездатності не дає можливості нормально працювати та заробляти кошти на сім`ю так як часто потребує лікування; душевними стражданнями, які проявляються в тому, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а одному із своїх дітей ще виплачує аліменти і постійно нагнітають думки, як він із свою не повною працездатністю зможу виконати свій батьківський обов`язок перед своїми дітьми; душевними стражданнями, які проявляються в тому що він не має можливості повноцінно та оперативно вирішувати побутові потреби.

Осягнути в повній мірі рівень моральних страждань, пов`язаних з ушкодженням здоров`я під час нанесення тілесних ушкоджень, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко. Однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду оцінює в 20 000 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

21 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що дійсно його визнано винним у кримінальному правопорушенні, у зв`язку із вчиненням необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження ОСОБА_1 , про що було винесено відповідний вирок у справі № 404/3099/21, номер провадження 1-кп/404/144/21.

Під час розгляду кримінальної справи він свою вину визнав у повному обсязі, оскільки дійсно не бажав потерпілому завдати таких наслідків: не бажав, щоб ОСОБА_1 впав від удару та отримав переломи (це була сварка між нами, за наслідки якої він жалкує).

Згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2021 року у справі № 404/3099/21 цивільний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, з нього стягнуто на користь позивача 37 753,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 25 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вважає, що визначений вироком суду розмір моральної шкоди є таким, що повністю має задовольнити страждання позивача.

Під час розгляду кримінальної справи, розуміючи свою вину, він не просив зменшення заявленого розміру моральної шкоди. Вважає, що відшкодування моральної шкоди не може бути відтепер щорічно.

Багаторазове відшкодування моральної шкоди не передбачене жодним законом.

З поданих документів позивачем не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між завданими тілесними ушкодженнями, що отримав позивач 15 січня 2021 року, та витратами, на підтвердження яких він надає документи.

Документально не підтверджується зв`язок щодо лікування тілесних ушкоджень та витрат: комісія банка (квитанція від 14 вересня 2021 р. на суму 188,10 грн.); витрати на користь ФОП ОСОБА_3 (квитанція від 14 вересня 2021 р. на суму 18 810,00 грн.); витрати на проведення тесту на КОВІД (замовлення № ND3067785 від 03 вересня 2021 р. на суму 699,30 грн.). Заявка, крім того не є документом, що підтверджує здійснення платежу тощо.

Документи, що надав позивач не підтверджують його витрати для здійснення лікування тілесних ушкоджень, що він отримав в результаті сварки 15 січня 2021 р., а відтак позов є необґрунтованим та безпідставним.

21 березня 2023 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що визначення вироком суду моральної шкоди у справі № 404/3099/21 ніяк не відноситься до справи 404/866/22, так як він потерпілий, і не міг передбачити свої майбутні страждання внаслідок проведеної першої операції.

В результаті була проведена друга операція у того самого лікаря і як наслідок реабілітація тривала досить довгий час. Друга операція була більш складною і до цього часу його страждання не закінчились, так як відчувається біль та дискомфорт і він буде іще дуже довго все це відчувати.

З моменту постановлення вироку суду, відповідач не виконав вирок суду стосовно моральної та матеріальної шкоди йому як потерпілому, і усіляко продовжує ухилятись від цього.

Вказано, що не є зрозумілим чому відповідач вказує на те, що згідно поданих документів до суду, не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між завданими тілесними ушкодженнями, які ним були отримані 15 січня 2021 року та витратами.

В документах з лікарень, епікризів, заключень, довідок, лікарняних листів, реабілітаційних проходжень, які додані до позову, повністю відповідає причинно-наслідковому зв`язку. Додані банківські платівки та акти виконаних робіт на суму 18 810 грн. та банківська квитанція комісії банку на суму 188,10 грн.

Зазначав, що тест на Ковід був в той час обов`язковим проведенням після якого його як хворого могли покласти в лікарню на другу операцію.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

07 лютого 2024 року від відповідача до суду надійшли заперечення, відповідно яких вказано, що оскільки вироком суду від 16 червня 2021 року у справі № 404/3099/21 у цивільний позов позивача задоволено повністю та з нього стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вимога про відшкодування повторної моральної шкоди не можу бути задоволена.

Вказував, що не прослідковується причинно-наслідкового зв`язку між завданими тілесними ушкодженнями, що отримав позивач 15 січня 2021 року, та витратами, на підтвердження яких він надає документи. Матеріали справи не містять доказів, що дійсно лікарем було призначено саме таке лікування, що передбачало застосування тих чи інших медичних засобів.

Замовлення № ND3067785 від 03 вересня 2021 року на суму 699,30 грн. не є документом, що може підтверджувати здійснення господарської операції, так як не містить навіть підпису уповноваженої особи.

Зазначав, що не ухиляється від виконує рішення суду. Дійсно, виплату здійснює частинами по мірі надходження доходів. Матеріальний стан на разі дуже скрутний, але він не відмовляється виконувати рішення суду і обов`язково здійснить усі призначені судом.

У судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Судом установлено, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2021 року (справа № 404/3099/21, № провадження 1-кп/404/144/21), ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого орану з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до обвинуваченого ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37 753 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 25 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирок набрав законної сили 19 липня 2021 року.

Вказаним вироком встановлено, що 15 січня 2021 року близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , де відпочивали та гучно слухали музику. У цей час у приміщенні вказаної квартири зникло світло, після чого ОСОБА_2 вийшов на сходовий майданчик восьмого поверху та побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_1 . У цей момент між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виник конфлікт з приводу того, що виник конфлікт з приводу того, що останній вимкнув лічильник квартири АДРЕСА_2 .

У подальшому, перебуваючи на сходинковому майданчику восьмого поверху, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_2 , не маючи умислу спричиняти потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесні ушкодження, не передбачаючи можливості настання таких суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс один удар ногою потерпілому ОСОБА_1 в область грудей, від чого останній впав на сходи обличчям донизу, виставивши обидві руки вперед з метою пом`якшити падіння, від якого отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_2 наблизився до потерпілого ОСОБА_1 та наніс йому декілька ударів ногами в область тулуба та голови. Надалі у бійку втрутилась та припинила її дружина потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка допомогла останньому спуститися на сьомий поверх. У цей час ОСОБА_2 спустився до потерпілого ОСОБА_1 та наніс йому удар рукою в ділянку обличчя, припинивши свої протиправні дії.

Внаслідок зазначених дій потерпілий ОСОБА_1 згідно з висновком судового експерта № 199 від 24 березня 2021 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового внутрішньо-суглобового перелому голівки променевої кістки та крайового уламкового перелому голівочки плечової кістки, гематоми в ділянці правого ліктьового суглобу, - які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, як викликали тривалий розлад здоров`я строком понад 21 добу, які утворилися внаслідок раніше зазначеного падіння; синця на нижній повіці правого ока, - яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_2 вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до листків непрацездатності позивач, ОСОБА_1 в період часу з 06 вересня 2021 року до 13 вересня 2021 року, з 14 вересня 2021 року до 11 жовтня 2021 року проходив курс лікування. Даний факт крім іншого підтверджено і довідкою випискою з історії хвороби стаціонарного хворого, № медичної картки 575277, карткою хворого, який лікується в фізіотерапевтичному відділенні кабінеті.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 25 564 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, спричиненої необхідністю подальшого проходження відповідного лікування через отримання тілесних ушкоджень, завданих умисними діями відповідача.

Відповідно до наданих позивачем фіскальних чеків: № від 28 вересня 2021 р. на суму 181 грн. 30 коп., № від 21 вересня 2021 р. на суму 287 грн. 99 коп., № від 16 вересня 2021 р. на суму 53 грн. 25 коп., № 62 від 30 вересня 2021 р. на суму 201 грн. 20 коп., квитанції № на суму 70 грн., № 687028 від 19 вересня 2021 р. на суму 310 грн., квитанції № 827158767 на суму 3700 грн., № від 16 жовтня 2021 р. на суму 201 грн. 10 коп., № від 30 вересня 2021 р. на суму 201 грн. 20 коп., № від 30 вересня 2021 р. на суму 87 грн. 20 коп., № 31 від 17 жовтня 2021 р. на суму 99 грн.; № від 14 вересня 2021 р. на суму 490 грн. 90 коп., № 901998 від 30 вересня 2021 р. на суму 87 грн. 20 коп., замовлення № ND3067785 від 03 вересня 2021 р. на суму 699 грн. 30 коп., № 1-451К від 14 вересня 2021 на суму 18810 грн.; № 1-451К від 14 вересня 2021 на суму 188 грн. 10 коп., на підтвердження суми матеріальних витрат на лікування, обґрунтована ним сума складає 20 199,59 грн.

Проте, не можуть бути задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача решти суми, оскільки зазначені витрати хоч і підтверджені відповідними чеками, проте придбання ліків зазначених в чеках не підтверджено відповідними призначеннями лікаря.

Суд вважає, що лікування позивача підтверджено доказами на суму 20 199,59 грн. Отже, стягненню з ОСОБА_2 додатково підлягає 20 199,59 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то слід врахувати, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п.2 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час судового засіданні позивачем було доведено ту обставину, що дійсно неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди.

Врахувавши суть позовних вимог, характер та суть моральних страждань позивача, істотність вимушених змін в житті позивача, ступінь вини відповідача позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково із зменшенням розміру відшкодування до 10 000 грн.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази

за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищенаведеного та у контексті правових норм регулювання предмета спору, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Сягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20199, 59 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2422, 40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 07.03.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда