Єдиний унікальний номер 341/10/24
Номер провадження 2/341/163/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

секретаря Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галичі в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу за позовом ТзОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (юридична адреса: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд.6) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення кредитної заборгованості,-

у с т а н о в и в :

02.01.2024 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь товариства кредитної заборгованості у розмірі 32570,0 гривень та судових витрат у розмірі 2684,0 гривень.

Як підставу зазначено, що 26.08.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладено Договір про надання коштів у позику № 2291225 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

26.08.2021 товариство направило відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір про надання коштів у позику після заповнення відповідачем відповідної електронної заявника отримання фінансового кредиту на сайті первісного кредитора в мережі інтернет. Цього ж дня, відповідач прийняв пропозицію (оферту) щодо укладення Договору, на умовах визначених офертою. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти. Однак, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

15.07.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та TOB «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступив на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги заборгованості за кредитним договором, в тому числі за кредитним договором № 2291225 від 26.08.2021, укладеним між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем.

Відповідно до Додатку № 1, реєстру боржників до договору факторингу, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 32570,0 гривень, зокрема: 10000,0 - заборгованість за тілом кредиту, 22570,0 гривень -заборгованість за відсотками.

Враховуючи положення ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 26.08.2021, укладеним між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 у розмірі 32570,0 гривень та судові витрати у розмірі 2684,0 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

03.01.2024 судом направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача, відповідь на який надійшла 09.01.2024 (а. с. 34). Ухвалою суду від 10.01.2024 провадження по справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Станом на 07.02.2024 відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Відповідно до статті 128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи через оголошення на сайті судової влади України від 11.01.2024, про причину неявки суд не повідомив

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передавання своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2021 між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2291225, відповідно до якого (а. с. 5-11) відповідачу надано кредит у сумі 10000,0 гривень. Строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта, у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація. Знижена процентна ставка становить 1,90 % в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 24079,41 % річних, за зниженою ставкою 24079,41 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 15700,0 гривень, за зниженою ставкою 15700,0 гривень. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 . Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів.

У додатку № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 26.08.2021 зазначено, що у відповідача сума платежу за розрахунковий період складає 15700,0 гривень, сума процентів за користування кредитом складає 5700,0 гривень, реальна річна процентна ставка складає 24079,41 % річних, загальна вартість кредиту складає 15700,0 гривень (а. с. 12).

У паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування, строк кредитування, процентна ставка, відсотки річних (а. с. 13-14).

Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2291225 від 26.08.2021 станом на 15.07.2022 підтверджено, що ОСОБА_3 має заборгованість у розмірі 32570,00 гривень (а. с. 16-18).

Разом з тим, 15.07.2022 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 2-15072022 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до умов якого право грошової вимоги за Договором, укладеним між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_4 перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (а. с. 19-20).

У платіжному дорученні від 18.07.2022 зазначено, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» здійснило оплату у сумі 596639,36 гривень на користь ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за договором факторингу (а. с. 21).

Відповідно до наданого позивачем реєстру боржників до договору факторингу від 15.07.2022 ОСОБА_3 є боржником за кредитним договором № 2291225 від 26.08.2021 перед ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а. с. 22).

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушення боржником умов договорів є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір-це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав, обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору то і підписувати його потрібно електронним підписом. Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом підтвердження укладення між сторонами правочину.

За загальними правилами, що випливають з положень статей 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки.

Оцінюючи встановлене, суд дійшов висновку, що відповідач всупереч умовам кредитного договору не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», ні на рахунки попереднього кредитора.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 2684,0 гривень сплаченого судового збору.

На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247 ч. 2, 259, 263, 265, 268, 274 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6), суму заборгованості за кредитним договором № 2291225 від 26.08.2021 в розмірі 32570,0 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА