ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

22 лютого 2024 року м.Херсон

справа № 650/31/24

провадження № 22ц/819/127/24

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О.(суддя-доповідач),

судді : Базіль Л.В.,

Пузанова Л.В.,

секретар судового засідання : Доброва К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною, на ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Сікори О.О.,

встановив:

У грудні 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: Бериславська міська військова адміністрація Бериславського району Херсонської області, Фермерське господарство «Чарівне-1» про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, в якому позивач просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку прощею 6,54 га з кадастровим номером :02:001:0211, шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку прощею 6,54 га з кадастровим номером :02:001:0211, реєстраційний номер об`єкта 020, номер відомостей про речове право: 45000593, номер запису про інше речове право: 46503474.

Позов мотивований тим, що згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії IV-XC № 003883 від 23 грудня 1998року ОСОБА_2 було надано в постійне користування земельні ділянки площею 15,23 га та 21,91 га для ведення селянського (фермерського) господарства, які розташовані на території Новобериславської сільської ради Бериславського району Херсонської області.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 грудня 2005 року ОСОБА_2 створено фермерське господарство «Чарівне-1». 23 грудня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право постійного користування земельними ділянками на підставі Державного акту від 23 грудня 1998 року, площею 21,91 га, кадастровий номер :02:001:0040 та площею 15 га, кадастровий номер :02:001:0042.

В подальшому відповідач ОСОБА_1 увійшла до складу членів ФГ «Чарівне-1» та приватизувала земельну ділянку прощею 6,54га, кадастровий номер :02:001:0211 із складу земель раніше переданих фермерському господарству.

Пославшись на порушення ОСОБА_1 визначеного діючим земельним законодавством порядку приватизації земельної ділянки, позивач просив позов задовольнити.

20 грудня 2023 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало заяву про забезпечення позову у справі, в якій просило накласти арешт на земельну ділянку площею 6,54 га, кадастровий номер :02:001:0211, реєстраційний номер об`єкта 020, номер відомостей про речове право 45000593, яка розташована на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області;

заборонити ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0211 з іншими земельними ділянками.

Заява мотивована тим, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Накладення арешту на спірну ділянку є співмірним із заявленою позивною вимогою, а невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження відповідачем землі на користь третіх осіб.

Наведені види забезпечення позову у вигляді накладення арешту та заборони вчиняти певні дії стосовно спірної земельної ділянки безпосередньо пов`язані з предметом спору у справі, спрямовані на запобігання можливим порушенням майнових прав чи законних інтересів позивача та спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі його постановлення на користь позивача.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024 року заяву про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Постановлено накласти арешт на земельну ділянку площею 6,54 га, кадастровий номер :02:001:0211 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав:020, номер відомостей про речове право: 45000593), яка розташованана території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонськоїобласті;

заборонено ОСОБА_1 розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0211 з іншими земельними ділянками.

Ухвала суду мотивована наявністю підстав для забезпечення позову у заявлений позивачем спосіб і з заявлених підстав, оскільки існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та неможливості відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Не погодившись з ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024 року, ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Ковальчук І.М., подала апеляційну скаргу, в якій, пославшись на неправильно застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду про забезпечення позову скасувати; у задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про забезпечення позову відмовити; вирішити питання розподілу судових витрат шляхом стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на користь ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 605, 60 грн. та витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не обґрунтував належними доказами необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Всупереч норм ЦПК до заяви не додано докази про те, що відповідач має намір здійснити якісь дії щодо спірної земельної ділянки, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду.

На думку апелянта, у позивача в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області відсутнє порушене право, за захистом якого він звернувся до суду з позовом, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади Бериславської ОТГ, а відтак з віндикаційним позовом мала право звернутися лише Бериславська міська рада.

Відповідно до п.5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилучення в боржника та передачі на зберігання іншим особам.

Вважає, що застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно може призвести до безпідставної заборони відповідачу користуватися належним йому майном або вирішити питання про передачу його іншим особам, що є обмеженням права власності. Обрані позивачем способи забезпечення позову не є співмірним з заявленими позивними вимогами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області зазначив, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Ковальчук І.М., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених у скарзі.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Гончаров М.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував та пояснив, що відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження наміру ОСОБА_1 відчужити спірний об`єкт нерухомості не спростовує висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач, як власник землі, має можливість розпорядитися ділянкою у будь-який час.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суди повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі №910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі №295/5244/22.

Із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, а також із змісту поданої Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області позовної заяви слідує, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності проведеної ОСОБА_1 приватизації земельної ділянки площею 6,54га, кадастровий номер :02:001:0211.

З огляду на викладені позивачем обставини, якими Головне управління обґрунтовує свої позовні вимоги, його звернення до суду направлено на відновлення порушеного, на думку позивача, права власності на землю територіальної громади.

Встановивши, що між сторонами у справі виник спір, предметом якого є спірна земельна ділянка, суд першої інстанцій обґрунтовано вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Щодо вжитих судом видів забезпечення позову слід зазначити про таке.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2021року у справі №643/12369/19 (провадження № 61-21685св19) суд касаційної інстанції роз`яснив, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність оскаржуваної ухвали суду в частині забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, у тому числі змінювати її цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання спірної земельної ділянки з іншими земельними ділянками, оскільки реалізація власником права розпорядження належним йому нерухомим майном до вирішення судом спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог заявлених Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, а тому обраний позивачем вид забезпечення позову в частині заборони вчиняти певні дії стосовно земельної ділянки, щодо якої між сторонами виник спір, є співмірним із заявленими позовними вимогами та підлягає застосуванню судом з метою забезпечення реалізації в майбутньому рішення суду, якщо воно буде прийняте на користь позивача, та здійснення ефективного захисту прав останнього, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому колегія суддів, оцінюючи співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, вважає, що тимчасове обмеження прав відповідача у зазначений вище спосіб є менш обтяжливим, оскільки у разі відмови у задоволенні пред`явлених до нього позовних вимог, ці права будуть відновленими та за бажанням реалізованими, в той час, як невжиття заходів щодо обмеження цих прав може призвести до незворотних наслідків або значно утруднити ефективний захист чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та спонукати до залучення у спорі інших заінтересованих осіб, породжуючи нові спори щодо відновлення прав позивача.

Аргументи апеляційної скарги про необхідність врахування при вирішенні питання про забезпечення позову положень пункту 5.6.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерством юстиції України №74/5 від 15 грудня 1999р., колегія суддів оцінює критично з огляду на визнання цієї Інструкції такою, що втратила чинність згідно наказу Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012р.

Доводи апеляційної скарги, як на підставу для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у відповідача наміру здійснити якісь дії щодо спірної земельної ділянки, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на те, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони відповідачу вчиняти певні дії, які полягають у обмеженні власника розпоряджатися належним йому майном, здійснюється у спірних правовідносинах не з метою звернення стягнення на спірне майно для забезпечення майнових претензій позивача, а з метою збереження прав та обов`язків учасників спору, які можуть вплинути на виконання судового рішення у разі задоволення заявлених позивачем вимог.

Накладення заборони ОСОБА_1 на розпорядження землею, зміну її цільового призначення, здійснення перетворення, поділу, об`єднання земельної ділянки з іншими ділянками, тощо, за своєю суттю є обмеженням правомочностей власника здійснювати відчуження спірного нерухомого майна та відповідає меті, з приводу якої Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області була подана заява про забезпечення позову.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що окреме забезпечення позову у спосіб накладення арешту на спірне майно, яке за своєю правовою природою повторно встановлює для власника заборону на розпорядження землею, є помилковим. За наведених обставин оскаржувана ухвала суду від 04 січня 2024року в зазначеній частині підлягає скасуванню з прийняттям нової судової постанови про відмову у задоволені вимог Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про забезпечення позову в частині накладення арешт на земельну ділянку площею 6,54 га, кадастровий номер :02:001:0211 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав:020, номер відомостей про речове право: 45000593), яка розташована на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонськоїобласті.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з незаконного володіння, не є предметом апеляційного перегляду правильності вирішення судом питання про вжиття заходів забезпечення позову.

За правилами статті 141 ЦПК України розподіл понесених сторонами судових витрат здійснюється судом за результатами розгляду справи, а тому вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, понесених нею в суді апеляційної інстанції під час вирішення питання про забезпечення позову, слід вважати передчасно заявленими.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Ковальчук Іриною Миколаївною, задовольнити частково.

Ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024року в частині накладення арешту на земельну ділянку площею 6,54 га з кадастровим номером :02:001:0211 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав: 020, номер відомостей про речове право: 45000593), яка розташована на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області, скасувати.

У задоволені заяви Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про забезпечення позову в частині накладення арешту на належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 6,54 га, кадастровий номером :02:001:0211, реєстраційний номер об`єкта 020, номер відомостей про речове право 45000593, яка розташована на території Бериславської міської ради Бериславського району Херсонської області, відмовити.

В решті ухвалу Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 04 січня 2024року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 26 лютого 2024року.

Головуючий В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.В. Пузанова