НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 680/1/24
07 березня 2024 року селище Нова Ушиця
Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,
прокурора Мазур А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Промінь Поділля», про конфіскацію земельних ділянок,
Зміст позовних вимог та позиції учасників справи
Прокурор звернувся до суду з позовом в якому просив:
В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач, будучи громадянкою республіки білорусь, у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 набула право власності на вказані вище земельні ділянки.
Право власності відповідача на вказані земельні ділянки зареєструвано 28 травня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Разом із цим, перебування у приватній власності відповідача зазначених земельних ділянок суперечить ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України у зв`язку з тим, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Враховуючи, що відповідач, будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 28 травня 2019 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.
Порушення інтересів держави полягає в тому, що відповідач порушила визначену законодавством процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та, як іноземний громадянин, не вжила заходів для їх відчуження, у зв`язку з чим на теперішній час є власником спірних земельних ділянок на території України.
Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.
Крім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема, багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.
Підставою для представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.
Прокурор Мазур А.М. у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечила проти заочного розгляду справи.
Представник особи, в інтересах якої заявлено позов Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, в письмових поясненнях, наданих суду, зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені доказами та підлягають задоволенню.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України.
Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь Поділля» у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання.
Процесуальні дії у справі
02 січня 2024 року задоволено заяву прокурора про забезпечення позову.
03 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, залучено до участі у справі як третю особу ТОВ «Промінь Поділля».
24 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
21 лютого 2024 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача.
07 березня 2024 року постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
ОСОБА_1 не є громадянкою України, що підтверджується листами від 15 березня 2023 року та 02 листопада 2023 року Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області (арк.спр.19).
15 серпня 2002 року ОСОБА_2 був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р1№803738 та передано у власність земельну ділянку загальною площею 1,32 га (1,27 га та 0,05 га), розташовану на території Песецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (арк.спр.27-28).
Згідно з листом Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області від 12 грудня 2022 року, адресованим заступнику керівника Хмельницької обласної прокуратури, Управлінням СБУ встановлено ряд земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Хмельницької області, якими володіють громадяни рб, в порушення норм ЗК України, серед яких вказана земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_1 (арк.спр.17).
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Як зазначено у абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Уповноважений державою орган здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, з відповідним позовом до суду у розумний строк не звернувся, тому суд вважає, що наявна бездіяльність компетентного органу, що об`єктивно стало підставою для представництва в суді інтересів держави прокурором, на що посилався прокурор у позовній заяві.
За таких обставин прокурор правомірно звернувся до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
При наданні правової оцінки доведеності заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з такого.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.
Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК, суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗК іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК, набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Натомість, норма п.15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, якою встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч.4 ст.81 ЗК України є імперативними.
Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 ЗК, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 ЗК, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
Згідно із ст. 356 ЦК, до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що прокурором доведено те, що відповідач, будучи іноземним громадянином, у травні 2019 року набула право власності на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території теперішньої Новоушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області та протягом року не виконала покладений на неї у зв`язку із цим обов`язок, а саме: не відчужила земельні ділянки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Поряд із цим, про відсутність у відповідача наміру виконати обов`язок щодо відчуження оспорюваної земельної ділянки також свідчить факт передачі її в оренду на 10 років ТОВ «Промінь Поділля».
Отже, позовні вимоги є цілком обґрунтованими.
При вирішенні спору суд також враховує сталу практику ЄСПЛ щодо захисту права власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) і пропорційним визначеним цілям.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Як визначено вище, питання набуття у власність землі в Україні врегульоване нормами Земельного кодексу України; процедура набуття у власність землі іноземцями, а також обмеження, які з цим пов`язані, також чітко визначені даним законодавчим актом, тобто втручання є законним.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».
Суспільний інтерес в даному випадку проявляється в тому, що земля є власністю Українського народу, землі сільськогосподарського призначення не можуть бути у власності іноземців, що покликане інтересами національної безпеки.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
У даному випадку наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника земельної ділянки, оскільки чинним законодавством передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Щодо заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали Новоушицького районного суду від 02 січня 2024 року, суд вказує наступне.
Відповідно до ч.ч.7, 8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Приймаючи до уваги, що учасниками справи не заявлено вмотивованого клопотання про скасування арешту земельних ділянок та заборони ОСОБА_1 вчиняти певні дії стосовно земельних ділянок, а тому заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 січня 2024 року, продовжують діяти відповідно до положень ст.158 ЦПК України.
Розподіл судових витрат
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду із позовом (2023 рік згідно даних конверта) Хмельницькою обласною прокуратурою було сплачено судовий збір за пред`явлення позову у сумі 5368 грн та за заяву про його забезпечення в сумі 1342 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.
Позовні вимоги про конфіскацію земельних ділянок є майновими.
Відповідно до статті 176 ЦПК, ціна позову визначається у позовах про витребування майна - вартістю майна.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.
Отже, судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову становив 2684 грн - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином з відповідача на користь Хмельницької обласної прокуратури слід стягнути 2684 грн судового збору, який підлягав сплаті за подання позовної заяви, і 1342 грн за подання заяви про забезпечення позову, а всього 4026 грн.
Роз`яснити право прокурору на звернення із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст.ст.13, 56, 76, 81, 141, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,
Позов керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Промінь Поділля», про конфіскацію земельних ділянок задовольнити.
Заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Новоушицького районного суду Хмельницької області від 02 січня 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, а в разі відкриття виконавчого провадження у вказаний строк - до повного виконання судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Орган, якому законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб: Кам`янець-Подільська окружна прокуратура Хмельницької області, місцезнаходження: м. Кам`янець-Подільський, вул. Драгоманова, 11, Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 02911102.
Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, місцезнаходження: вул. Інститутська 4/1, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ - 39767479,
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: республіка білорусь, АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь-Поділля», адреса місцезнаходження: с. Песець, вул. Бойчука 16а, Новоушицької ОТГ, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, код ЄДРПОУ - 35469896.
Суддя А. О. Олійник