Справа № 673/775/23
Провадження № 2/673/69/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Ягодіної Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Ставнічук Р.М.,

позивача- ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

представників- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення із житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення із житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу, який зареєстровано в реєстрі за № 1402, їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . На початку 2019 року у вказаний житловий будинок без укладення будь-якого письмового договору вселилася відповідач ОСОБА_13 , з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 , 2007 р.н., ОСОБА_6 , 2008 р.н., ОСОБА_7 , 2009 р.н., ОСОБА_8 , 2012р.н, ОСОБА_9 , 2014 р.н., ОСОБА_10 , 2015р.н., ОСОБА_11 , 2017 р.н., ОСОБА_12 , 2019 р.н.

Необхідністю у вселенні відповідача з її дітьми у належний позивачці житловий будинок та реєстрація їхнього місця проживання за означеною адресою стала та обставина, що відносно відповідачки ставилося питання Службою у справах дітей щодо позбавлення її батьківських прав по причині відсутності у неї належного для проживання дітей житла і місця реєстрації, так як у той час її сім`я проживала у непридатному для проживання будинку, який вона винаймала в іншого власника. На прохання відповідача остання погодилася прописати її у будинку та тимчасово надати їй житло. Після вселення в будинок відповідачка виявила бажання придбати його. З цього приводу між ними була досягнута усна домовленість згідно якої узгоджено вартість будинку та строк передачі грошових коштів, за які ОСОБА_14 мала намір купити будинок. Проте, до обумовленого строку, ОСОБА_2 не сплатила вартість будинку та не має наміру виселятися із нього. Зважаючи, що у неї та сина у власності немає іншого житла, вони змушені його орендувати, просила суд задоволити її позовні вимоги та стягнути з відповідачки судові витрати у виді судового збору.

Ухвалою судді від 03.08.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до підготовчого розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 11.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

15.02.2024 року справу розглянуто з ухваленням рішення по суті спору.

В суді позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи проти позовних вимог, вказала, що дізналася зі слів інших осіб, про намір позивача відчужити житловий будинок. Оскільки була нагальна потреба у власному житлі, звернулася до позивачки з проханням проживати у будинку з подальшим його викупом та розстрочення оплати ціни будинку. Після того, як вони досягли згоди про ціну будинку, яка становила 25000грн., вона вселилась до вказаного житла і тоді ж передала для позивачки частину коштів в сумі 10000грн в якості оплати за купівлю будинку в майбутньому. Зауважує, що також передавала з цією ж метою кошти, що в загальному становили 24000грн. Наразі позивачка відмовляється оформляти договір купівлі-продажу будинку та отримувати решту коштів на оплату його вартості.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Вовковинецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи у її відсутності, при прийняття рішення покладається на думку суду.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд даного спору у відсутності представника третьої особи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 28 грудня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Янцаловською В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1402, ОСОБА_1 , на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28.12.2017 року за №24207976 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вказаний будинок.

Згідно довідки, виданої Вовковинецькою селищною радою Хмельницького району, Хмельницької області №270 від 09.03.2023 року з 13.03.2019 року у цьому будинку зареєстрований син позивачки ОСОБА_15 , 1978 року народження

З 03.04.2019 року за означеною адресою також була зареєстрована відповідачка ОСОБА_14 , яка станом на 07.04.2023 року знята із реєстрації, про що свідчить довідка, видана Вовковинецькою селищною радою Хмельницького району, Хмельницької області №346 від 07.04.2023 року.

В 2019 році зі згоди позивачки, ОСОБА_14 вселилась до даного будинку спільно із своїми неповнолітніми дітьми.

Крім того, сторони підтвердили, що тоді ж дійшли усної згоди щодо купівлі означеного будинку ОСОБА_2 . При цьому, в якості оплати вартості житлового будинку, відповідач для позивача передала грошові кошти в розмірі 10000грн.

10.04.2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з письмовою вимогою звільнити належний їй житловий будинок, проте остання на вказане не відреагувала.

Також, як встановлено договір-купівлі продажу будинку не відбувся по обопільній вині сторін- у ОСОБА_1 змінилися обставини, вона та її син наразі не забезпечені власним житлом, а кошти які передала її ОСОБА_2 не покривають витрат на придбання житла, а остання не передала для позивача повної оплати у строки, які були в усному порядку обумовленні ними.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на встановлені обставини, суд констатує, що між сторонами у справі мали місце попередні домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , при цьому ОСОБА_2 позивачу, задля його придбання, була передана частина грошових коштів. Разом з тим, договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, до покупця ОСОБА_2 не перейшло право власності на означений житловий будинок, а тому, ОСОБА_1 як власник будинку має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні його власністю шляхом виселення відповідача та її дітей, які проживають у будинку без достатніх правових підстав.

При цьому, ухвалюючи рішення в частині виселення з житлового будинку неповнолітніх дітей, суд зважає, що такі набувають прав користування житлом лише у разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати цього права батьками або законними представниками правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей.

Оскільки статус тимчасових мешканців не дає самостійного права на жиле приміщення, то діти цих осіб прав на займане житло теж не набувають.

Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.11.2023 року у справі 496/4525/17.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,23,81,141,200, 258,259,263-268,273, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задоволити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 (місце реєстрації с. Устя, Кам`янець-Подільський район, Хмельницька область, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 21.04.1999 року Кам`янець-Подільським РВ УМВС в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ) у користуванні належним їй майном шляхом виселення ОСОБА_2 , (фактично проживає по АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 30.01.2023 року органом 8026, НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 , 2007р.н., ОСОБА_6 , 2008р.н., ОСОБА_7 , 2009р.н., ОСОБА_8 , 2012р.н., ОСОБА_9 , 2014р.н., ОСОБА_10 , 2015р.н., ОСОБА_11 , 2017р.н. та ОСОБА_12 , 2019р.н. з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26.02.2024р.

Суддя: Т. В. Ягодіна