УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Київ

справа № 437/4419/13

провадження № 61-2684ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа.

Вказану заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 15 квітня 2013 року в справі № 437/4419/13 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_2 просила видати дублікат виконавчого листа № 437/4419/13, виданого 28 жовтня 2016 року Ленінським районним судом м. Луганська, посилаючись на те, що вказаний виконавчий лист був їй повернутий, проте нею не отриманий у зв'язку зі зміною місця проживання та відповідно втрачений.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 437/4419/13-ц, виданого Ленінським районним судом м. Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 437/4419/13-ц, виданого Ленінським районним судом м. Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що оригінал виконавчого листа втрачено, а також вказав, що строк пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувачем не пропущений, оскільки виконавчий лист № 437/4419/13 про стягнення аліментів може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі, тобто до 30 вересня 2025 року.

23 лютого 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Солошенко С. В. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року та відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив норми процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, не перевірив наявність доказів на підтвердження факту втрати оригіналу виконавчого листа, а також не перевірив, чи не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання або чи не існує інших обставин, які перешкоджають пред'явленню виконавчого листа до виконання. Крім того представник заявника зазначає, що судом апеляційної інстанції не було враховано практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Апеляційний суд встановив, що рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 15 квітня 2013 року в справі № 437/4419/13 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований 28 квітня 2007 року Ленінським ВРАЦС Луганського МУЮ, актовий запис № 107; після розірвання шлюбу залишено прізвище позивача - ОСОБА_5 ;стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 березня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 437/4419/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів в частині рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 15 квітня 2013 року.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 22 червня 2013 року Кам'янобрідським ВДРАЦС реєстраційної служби Луганського МУЮ, ОСОБА_3 у зв'язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

Суд апеляційної інстанції також встановив, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05 грудня 2018 року в справі № 367/7222/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року, задоволено заяву ОСОБА_7 про усиновлення. Встановлено, що ОСОБА_7 усиновив неповнолітню громадянку України ОСОБА_4 , якій присвоєно прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ім`я « ІНФОРМАЦІЯ_5 », по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_5 », дату та місце народження залишено без змін - ІНФОРМАЦІЯ_1 , м. Луганськ, Україна, батьком дитини записано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язано Ірпінський міський ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області поновити актовий запис про народження ОСОБА_4 від 22 жовтня 2007 року № 508, складений Ленінським ВДРАЦС реєстраційної служби Луганського МУЮ, для внесення відповідних змін та внести зміни.

Виконавчий лист № 437/4419/13 пред`являвся стягувачем на примусове виконання до Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, у зв`язку з чим 24 листопада 2016 року відкривалось виконавче провадження № НОМЕР_3.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 23 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Луганського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, задоволено скаргу ОСОБА_1 та, зокрема, визнано дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Телявського А. М. щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 неправомірними, скасовано постанову головного державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Телявського А. М. від 24 листопада 2016 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 за виконавчим листом № 437/4419/13-ц, виданим 28 жовтня 2016 року Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Суд у вказаній ухвалі дійшов висновків про неправомірність відкриття виконавчого провадження, порушення статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», визнав безпідставним відкриття виконавчого провадження саме за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки така адреса боржника не підтверджена жодним чином; стягувач вибрав місце відкриття виконавчого провадження, яке не відноситься до вказаного переліку, та не надав доказів того, що за адресою: АДРЕСА_1 боржник проживає, перебуває, має місце роботи або там знаходиться його майно.

Згідно з повідомленням Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 18 вересня 2020 року виконавчий лист № 437/4419/13 від 28 жовтня 2016 року повернутий без прийняття до виконання.

Відповідно до листа Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) від 21 грудня 2023 року № 127086 на примусовому виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 437/4419/13, виданий 28 жовтня 2016 року Ленінським районним судом м. Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 18 вересня 2020 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, копія якої разом з оригіналом виконавчого документа рекомендованим листом направлена на адресу стягувача та боржнику до відома. Поштове повідомлення про одержання (неодержання) адресатом виконавчого листа у відділі відсутнє.

Згідно з копією витягу з журналу реєстрації вихідної кореспонденції Дніпровського ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ) повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання було направлено ОСОБА_2 за вихідним номером 70859 від 18 вересня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційний суд встановив, що відповідно до копії паспорту ОСОБА_10 серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським РВ у м. Луганську УДМСУ в Луганській області 26 червня 2013 року, її місце проживання з 08 січня 2020 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

За приписами статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Заявник, у свою чергу, повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов'язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2019 року у справі № 2-1316/285/11.

В той же час, обов'язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19), якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

За приписами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправлення або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев'ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Апеляційний суд в оскаржуваній постанові зазначив, що в матеріалах справи відсутнє рекомендоване повідомлення про вручення надісланого стягувачу у вересні 2020 року Дніпровським ВДВС у м. Києві Центрального МУ МЮ (м. Київ)поштового відправлення з виконавчим листом № 437/4419/13, виданим 28 жовтня 2016 року Ленінським районним судом м. Луганська.

Крім того, ОСОБА_2 у заяві про видачу дубліката виконавчого листа вказувала, що оригінал виконавчого документа № 437/4419/13 від 28 жовтня 2016 року вона з відділу державної виконавчої служби не отримувала. Матеріалами справи зазначена обставина не спростована.

Встановивши, що виконавчий документ було втрачено, оскільки після відправлення з виконавчої служби лист до стягувача не надійшов, а також, враховуючи те, що заява ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа подана в межах строку його пред`явлення до виконання, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви та видачу дубліката виконавчого листа № 437/4419/13.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання постанови Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року та про зупинення дії вказаної постанови.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого документа в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко