Справа № 639/13/23
Номер провадження 2/629/7/24
16.02.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Цендри Н.В., за участю секретарів Андрієнко С.А., Саченко К.М., адвокатів Резнік К.О. Соколової Р.І., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком, суд -
ОСОБА_1 звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2015 року по 04.12.2017 року. Від даного шлюбу народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з нею як внутрішньо-переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач вихованню дитини не приділяє достатньо часу. Позивач приймає безпосередню участь у вихованні дитини, зокрема, постійно водить його до школи та до лікарні, якщо дитина хворіє. Позивач вважає, що їх спільній дитині, буде краще та безпечніше проживати із нею. Дитина буде завжди доглянутою, будуть забезпечуватися її потреби та приділятиметься максимальна увага, що життєво необхідно для дітей такого віку. У зв`язку з чим просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
01 березня 2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні.
Не погодившись з позовом відповідач подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи тим, що відповідач виїхала до м.Київ, де вона проживає в орендованій квартирі, свого житла вона не має, постійної роботи теж. Він має постійне житло в м.Лозова. Дитина з 08.11.2018 року по 05.03.2020 року мешкала з ним, відвідувала дитячий садочок «Джерельце» Лозівської міської ради Харківської області. В подальшому дитина відвідувала дитячий садочок №10 «Калинка» в м. Лозова по 24.02.2022 року та на даний час знаходиться на дистанційному навчанні. Дитина всім забезпечена в повному обсязі: житлом, одягом і тд. У нього є в квартирі окрема кімната, належним чином облаштована для нормального розвитку та життя дитини. ОСОБА_2 має постійний заробіток. Відповідачка бачилась з дитиною нерегулярно. Дитина особливої прихильності до матері не відчувала. Відповідачка не цікавилась його життям з 2018 року. Коли син знаходився у лікарні, саме він був з ним та доглядав його. Мати навіть не знає, що дитина знаходиться на Д-обліку у фтизіатра, але при цьому в своїй позовній заяві вказує на те, що вона лікує сина та піклується про нього. Саме він забезпечував дитині його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Мати дитини жодного разу не допомогла їм матеріально, позивач вихованню дитини з 2018 року майже не приділяла уваги. 14.07.2022 року відповідачка обманним шляхом забрала дитину.
10 квітня 2023 року відповідачем надано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком. В обґрунтування якого зазначив, що з 14.01.2015 року по 04.12.2017 року він знаходився в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав з ним з 2018 року. Відповідач виїхала до м.Київ, де вона проживає в орендованій квартирі, свого житла вона не має, постійної роботи теж. Він має постійне житло в м.Лозова. Дитина з 08.11.2018 року по 05.03.2020 року відвідувала дитячий садочок «Джерельце» Лозівської міської ради Харківської області. В подальшому дитина відвідувала дитячий садочок №10 «Калинка» в м. Лозова по 24.02.2022 року та на даний час знаходиться на дистанційному навчанні. Дитина всім забезпечена в повному обсязі: житлом, одягом і тд. У нього є в квартирі окрема кімната, належним чином облаштована для нормального розвитку та життя дитини. ОСОБА_2 має постійний заробіток. Відповідачка бачилась з дитиною нерегулярно. Дитина особливої прихильності до матері не відчувала. Відповідачка не цікавилась його життям з 2018 року. Коли син знаходився у лікарні, саме він був з ним та доглядав його. Мати навіть не знає, що дитина знаходиться на Д-обліку у фтизіатра, але при цьому в своїй позовній заяві вказує на те, що вона лікує сина та піклується про нього. Саме він забезпечував дитині його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Мати дитини жодного разу не допомогла нам матеріально, позивач вихованню дитини з 2018 року майже не приділяла уваги. 14.07.2022 року відповідачка обманним шляхом забрала дитину. Дитина зараз находиться за новим місцем проживання, у нього нове оточення, відсутні друзі, порушене звичайне, усталене життя дитини, що є стресовою ситуацією для дитини. Вважає, що на даний час відсутня необхідність, саме в інтересах дитини, змінювати його місце проживання та звичний життєвий режим дитини. Вважає, що дитина повинна проживати саме з ним. Саме він створив і буде створювати для дитини належні умови для його морального, духовного та фізичного розвитку. В зв`язку з чим просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем реєстрації батька, за адресою: АДРЕСА_2 .
12 квітня 2023 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Лозівської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком, залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків заяви.
На виконання ухвали суду від 12.04.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків від 20 квітня 2023 року.
24 квітня 2023 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Лозівської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Лозівської міської ради, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини.
02.05.2023 року надійшли пояснення представника служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, згідно яких, враховуючи той факт, що дитина ОСОБА_3 проживає на території іншої адміністративної одиниці, виконавчий комітет Лозівської міської ради, як орган опіки та піклування не має правових підстав підготувати та надати висновок про визначення місця проживання дитини з батьком.
02.05.2023 року надійшли письмові пояснення на відзив від представника позивача, в яких просила визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , з матір`ю, стягнути сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу, посилаючись на те, що відповідач у відзиві зазначає, що має житло у м.Лозова, однак жодних доказів до суду не надає. Також зазначає, що має дохід, та докази цього відсутні. Зазначає що саме відповідач проявив байдужість до сина, а не позивач, оскільки остання завжди супроводжувала сина до дитячого фтизіатра ОСОБА_4 . Вважає, що саме відповідач проявляє байдужість до сина, матеріально не забезпечує, не цікавиться здоров`ям та успіхами у дошкільному житті. Позивач вважає, що проживання сина із відповідачем це у першу чергу протирічить інтересам дитини, оскільки, сама дитина відмовляється проживати разом із батьком, через те, що його постійно там сварять, наговорюють відносно мами, змушують іншу жінку називати мамою, та постійно говорять, що його заберуть від мами і він ніколи її не побачить. Після такого психологічний стан дитини стає значно гіршим, а постійне проживання тільки підсилить негативні наслідки. Позивач не позбавляє ОСОБА_2 батьківських прав, та не забороняє чи обмежує останнього у спілкування із дитиною, однак станом на зараз, з боку відповідача відсутні будь-які прояви батьківського піклування.
Також, представник відповідача за зустрічним позовом, він же представник позивача за первісним позовом, подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якій просила відхилити доводи надані ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, мотивуючи тим, що позивач зазначає що має двокімнатну квартиру у м.Лозова, однак відповідач вважає, що дана квартира не підходить для їхнього спільного сина, оскільки, там не достатньо місця для проживання та належного виховання, відсутній ремонт та окрема кімната для дитини. Натомість ОСОБА_1 має належні умови проживання, у дитини своя кімната, усі необхідні умови для здорового, комфортного та спокійного проживання та відпочинку, поруч живуть його шкільні друзі із якими він товаришує, майданчик де він гуляє та гуртки для позашкільного розвитку. Дитина зростає у спокої, гармонії та радості, завжди доглянутий та охайний. Позивач не приділяв увагу дитині починаючи з кінця 2017 року, проявляє байдужість до сина, матеріально не забезпечую, не цікавиться здоров`ям та успіхами шкільного життя. У зустрічній позовній заяві позивач посилається на довідки із дошкільних закладів, які по-перше не підтверджують факт належного виконання його батьківських обов`язків, а по-друге, підтверджує те, що позивач навіть не знає та не цікавиться життям дитини, оскільки ОСОБА_3 вже закінчує перший клас Школи І-ІІІ ступенів № 27 Шевченківського району м. Київ, що наводить на думку незацікавленості та байдужості до сина зі сторони ОСОБА_2 . Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що дитина бачила батька один-два рази на рік, дитина не відчувала до нього особливої прихильності, та ОСОБА_2 не цікавився його життям та станом здоров`я. Батько з кінця 2017 року проявив байдужість до сина. Саме мати супроводжувала сина до дитячого фтизіатра ОСОБА_4 . Дитина особисто відмовляється проживати разом із батьком, через те, що його постійно там сварять, наговорюють відносно мами. Між іншим, спілкування дитини з кожним із батьків є обов`язковим для їх розвитку. Чинити перепони батькові у спілкуванні з сином вона не має намірів.
Ухвалою Лозівського міськрайонного суду від 08.06.2023 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про витребування доказів та витребувано з КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» акт огляду медико-соціальної експертної комісії щодо ОСОБА_2
12.09.2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник - адвокат Соколова Р.І. в судовому засіданні на задоволенні зустрічної позовної заяви наполягали, проти задоволення первісної позовної заяви заперечували. ОСОБА_2 пояснив, що при народженні дитині не зробили щеплення, тому вона захворіла на туберкульоз. Дитина захворіла, бо матір не догледіла, які зроблені щеплення. Про те що щеплення не було зроблене, він дізнався тільки коли дитина вже захворіла на туберкульоз. Дитина у лікарні лежала приблизно 4 місяці. Матір до лікарні не приїжджала. Згодом ОСОБА_1 привезла дитину до своєї матері в с. Катеринівку, Лозівського району. Він брав дитину у п`ятницю і в понеділок віддавав, це було на постійній основі. Коли ОСОБА_3 проживав з ним, він не хотів спілкуватися з мамою. Через це він змушував його телефонувати матері. Мати брала дитину тільки на Новий Рік, участі у вихованні дитини не приймала, тільки її мати приймала участь у вихованні дитини. Дитина не мешкала з мамою, а мешкала в с.Катеринівка і в м.Лозова. Зазначив, що дитина мешкала разом з ним в 2-х кімнатній квартирі, де для дитини створені належні умови - є ліжко, обладнана кімната для проживання дитини. Проживали у квартирі з дружиною, в іншій кімнат мешкають батьки. З 2022 року з ОСОБА_3 спілкується його мама, він не може спілкуватися, оскільки ОСОБА_1 не дає йому спілкуватися з дитиною. Після того як дитину забрали у м.Київ, з дитиною спілкується тільки через свою маму, бо його при розмові постійно ображають. Зараз офіційно не працює, має дохід, займається волонтерською діяльністю в сфері поводження з тваринами, є особою з інвалідністю ІІ групи, отримує пенсію. З народження дитини і до розірвання шлюбу дитина проживала з ними у м.Київ, житло арендували, у них була спільна справа. З січня 2017 року не мешкав з позивачкою. З грудня 2017 року дитина мешкала в с.Катеринівка, більшу частину проживав з ним.
Представники третіх осіб служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, у судовому засіданні просили вирішити спір щодо місця проживання дитини на розсуд суду.
Представник служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві Державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації №109-4147 від 14.07.2023.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників процесу, судом було встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 14.01.2015 року по 04.12.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Святошинського районного суду м.Києва про розірвання шлюбу від 23.11.2017 року.
Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.
Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки директора школи І-ІІІ ступенів №27 Шевченківського району м.Києва №170 від 22.11.2023 року, ОСОБА_3 учень 2-В класу, навчається в школі з 01.09.2022 року по теперішній час.
ОСОБА_1 винаймає квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з липня 2022 року, що підтверджується договором оренди квартири від 15 липня 2022 року.
На підтвердження своїх доходів ОСОБА_1 надала копію довідки ОК-7 Пенсійного фонду України від 21.11.2023 року, за період з 2014 року по 2023 рік.
Актом обстеження умов проживання від 21.04.2023 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві сумісної власності належить ОСОБА_2 .. Умови проживання задовільні, газо-,водо-,електропостачання в наявності, необхідні меблі, побутова техніка, приготовлена їжа та запас продуктів харчування. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: в наявності спальне ліжко, шафа для одягу, стіл, комп`ютер, відсутні дитячий одяг та взуття, дитячі іграшки в обмеженій кількості. За вказаною адресою проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , волонтер, інвалід 2 гр., керівник ОСББ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продавець в супермаркеті; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, інвалід 3гр.; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пенсіонер, листоноша в АТ «Укрпошта». Між членами родини добрі відносини. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 в місті Києві. ОСОБА_2 спілкується з сином в телефонному режимі. Висновки: створені задовільні умови для проживання дитини.
На обґрунтування своїх доводів відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 були надані наступні документи: копія довідки до акту МСЕК, за якою ОСОБА_2 має другу групу інвалідності з 01.05.2022 року; довідка КЗ Катеринівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Джерельце» Лозівської міської ради Харківської області №61 від 20.03.2023, згідно якої ОСОБА_3 відвідував садочок з 08.11.2018 року по 05.03.2020 року; довідка КЗ «Лозівський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №10 «Калинка» Лозівської міської ради Харківської області, згідно якої ОСОБА_3 22.01.2022 року був прийнятий до закладу. Хлопчик відвідував заклад дошкільної освіти по 24.02.2022 року; свідоцтво про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 30.09.2019 року, яке посвідчує, що власниками двокімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на праві приватної спільної часткової власності є ОСОБА_10 та члени її сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 в рівних частках по 1/4 кожному співвласнику; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_2 є керівником ОСББ «Л-54»; характеристика ОСОБА_2 ; подяка ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_12 «Орендодавець» та ОСОБА_1 «Орендар» уклали Договір оренди квартири за адресою : АДРЕСА_1 . ( т. 2 а.с. 51-52)
З висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації №109-4147 від 14.07.2023 вбачається, що орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, керуючись інтересами дитини, вважає, що малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільно проживати з матір`ю ОСОБА_1 , однією родиною, яка не повинна чинити перешкоди в участі батька, ОСОБА_2 , у вихованні дитини, що забезпечить найкращі інтереси дитини.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 арендує вказану квартиру, мешкає в ній з дитиною. ОСОБА_1 жила і раніше в даній квартирі, робила в ній ремонт, в 2022 році уклали договір оренди. Не заперечує, щоб за вказаною адресою визначили місце мешкання дитини.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору.
Міжнародні та національні норми права не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) викладено висновок про те, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, встановлюють, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей».
Верховний Суд зауважив, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів.
Під час розгляду справи судом встановлено, що батько і мати люблять дитину. Згідно висновку органу опіки, при спілкуванні з працівниками Служби дитина повідомила, що любить обох батьків.
Суд зазначає, що в судовому засіданні не було добуто доказів на підтвердження обставин, що є винятковими у розумінні положень статті 161СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір`ю.
Одночасно суд встановив, що мати дитини тривалий час винаймає двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ., в якому зробила ремонт, має постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку сина. ОСОБА_3 з вересня 2022 навчається в школі №27 Шевченківського району м.Києва, за місцем мешкання матері, а отже у дитини склалися круг спілкування, сталі соціальні зв`язків з матір`ю та звичним для неї середовищем. Доводи відповідача-позивача про неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 . В даній квартирі окрім ОСОБА_2 мешкають: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продавець в супермаркеті; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, інвалід 3 гр.; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пенсіонер, листоноша в АТ «Укрпошта».
Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком буде мати більш позитивний вплив на дитину, ніж визначення місця проживання дитини з матір`ю.
Також, суд бере до уваги те, що після того, як в липні 2022 року ОСОБА_1 забрала дитину в Київ, ОСОБА_2 не звертався до компетентних органів з приводу вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Лише в квітні 2023 року, після того, як позивач 23.02.2023 звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини з батьком.
З огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги те, що саме мати в найбільшій мірі може сприяти більш гармонійному розвитку своєї малолітньої дитини, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю буде відповідати як найкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку, а тому суд дійшов висновку, що місце проживання ОСОБА_3 слід визначити з матір`ю ОСОБА_1 , у задоволенні вимог ОСОБА_2 слід відмовити повністю.
Разом з тим, батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини, а у разі недосягнення такої - за рішенням органу опіки і піклування чи за рішенням суду. При цьому мати не повинна чинити батькові перешкоди у спілкуванні з дитиною.
Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 судового збору в розмірі 992,40 грн., то судом встановлене наступне.
Відповідно до п.9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією довідки МСЕК №12ААВ від 02.01.2023 року (т. 1 а.с.101), а тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 992,40 грн. слід компенсувати їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 77, 81, 89, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.
Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 , за місцем проживання позивача, за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову відмовити.
У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві Державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком - відмовити.
Рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 26.02.2024.

Позивач за первісним позовом: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Тараса Шевченка, 26/4.

Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Лозовського, буд. 10-а, к.17.

Виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: Харківська область, м.Лозова, вул.Ярослава Мудрого, буд.1.

Суддя Наталія ЦЕНДРА