КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7175/2024 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Матвієнко Ю.О., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради «Муніципальна охорона» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради «Муніципальна охорона» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

31 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради «Муніципальна охорона» (далі - КО «Муніципальна охорона») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначив, що на підставі наказу Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 16.12.2019 №429-к він був прийнятий на посаду начальника Лівобережного управління Комунального підприємства «Муніципальна охорона». Наказом від 31.07.2020 №278-к він був переведений на посаду начальника першого відділу охорони Комунального підприємства «Муніципальна охорона», а згідно наказу від 01.11.2021 №247/1-к переведений на посаду начальника відділу охорони об`єктів (зелені зони) з 01.11.2021. На підставі рішення Київської міської ради від 14.12.2021 №593/634 Комунальне підприємство «Муніципальна охорона» реорганізовано у Комунальну організацію «Муніципальна охорона». 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Станом на 24.02.2022 він був на екзаменаційній сесії в Черкаському інституті пожежної безпеки ім.Героїв Чорнобиля Національного університету цивільного захисту України, де навчався у відділенні заочного навчання без відриву від виробництва. Оскільки навчально-екзаменаційна сесія за другий семестр для студентів 4 курсу спеціальності 263 "Цивільна безпека" (ОПП "Охорона праці") проводилась у період з 14.02.2022 по 04.03.2022 з використанням технологій дистанційного навчання без виїзду до навчального закладу, він проходив навчання, складав заліки і екзамени перебуваючи у м.Києві. Одразу після початку військової агресії 26.02.2022 року він разом з іншими працівниками КО "Муніципальна охорона" за наказом начальника штабу ОСОБА_4 стали на охорону дамби Київської ГЕС, звідти їх перевели на охорону КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1». В квітні 2022 року після навчань його та інших бійцями НОМЕР_1 Стрілкового батальйону, сформованого у березні 2023 року з працівників КО "Муніципальна охорона" у складі НОМЕР_3-ї Білоцерківської бригади, направили за мобілізацією на військову службу у військову частину НОМЕР_2 . У складі військової частини НОМЕР_2 він протягом року приймав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення відсічі та стримування збройної агресії рф у Донецькій області. 20 травня 2023 року він був звільнений з військової служби і знятий з військового обліку згідно п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії. Після повернення з військової служби з інформації в особистому кабінеті на порталі електронних послуг ПФУ він дізнався, що 05.03.2022 року був звільнений з КО «Муніципальна охорона» на підставі ст.40 п.4 КЗпПУ. Своє звільнення з роботи вважає незаконним. Його невихід на роботу з 25.02.2022 року був пов`язаний з перебуванням на навчально-екзаменаційній сесії та з веденням воєнних дій в Україні. Відповідач не отримував від нього пояснень, не з`ясував причини відсутності на роботі. В день звільнення йому не видали наказ і трудову книжку, не було повідомлено про належні до виплати нараховані суми.

Позивач ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ КО «Муніципальна охорона» №192/24-к від 05 березня 2022 року «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 »;поновити його з 05.03.2022 року на посаді начальника відділу охорони об`єктів «Зелені зони» КО «Муніципальна охорона»; стягнути з КО «Муніципальна охорона» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 269 951,08 грн, з яких підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі.

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив стягнути з КО «Муніципальна охорона» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 404 926,62 грн., з яких підлягають відрахуванню податки та інші обов`язкові платежі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнаний незаконним наказ КО «Муніципальна охорона» №192/24-к від 05 березня 2022 року «Про звільнення за прогули ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу охорони об`єктів «Зелені зони» КО «Муніципальна охорона» з 06 березня 2022 року. Стягнуто з КО «Муніципальна охорона» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 404 926,62 грн, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та інших обов`язкових платежів при її виплаті. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку не більше ніж за один місяць.

Стягнуто з КО «Муніципальна охорона» в дохід держави судовий збір в сумі 5122,87 грн.

В апеляційній скарзі КО «Муніципальна охорона» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення судом обставини, що мають значення для справи. Суд безпідставно прийняв заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, оскільки вона подана з пропуском процесуальних строків. Суд першої інстанції не надав оцінку розбіжностям щодо причин відсутності ОСОБА_1 на роботі та місця його перебування у період з 25 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року, наявним у позовній заяві, поясненнях самого ОСОБА_1 у судовому засіданні, а також показах свідків. Позивач ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності на роботі в період з 25 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року. КО «Муніципальна охорона» не було допущено порушень трудового законодавства при звільненні позивача за прогул.

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу КО «Муніципальна охорона». Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В апеляційній інстанції представник КО «Муніципальна охорона») підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з ОСОБА_1 обіймав посаду начальника відділу охорони обєктів (зелені зони) Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (а.с.17).

Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 14 лютого 2022 року №100 ОСОБА_1 надана навчальна оплачувана відпустка тривалістю 19 календарних днів з 14 лютого 2022 року по 04 березня 2022 року (а.с.52).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 24 лютого 2022 року №113 ОСОБА_1 відкликано з навчальної відпустки з терміном виходу на роботу 25 лютого 2022 року (а.с.53).

01 березня 2022 року, 02 березня 2022 року, 03 березня 2022 року та 04 березня 2022 року комісією КО «Муніципальна охорона» складено акти про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці(а.с.7-11).

Відповідно до доповідної заступника начальника департаменту фізичної та технічної охорони об`єктів ОСОБА_2 від 03 березня 2022 року ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року по 03 березня 2022 року відсутній на робочому місці, інформація про обставини відсутності на робочому місці вказаного працівника невідома (а.с.23).

Відповідно до службової заступника начальника управління контролю Добриніна І. від 04 березня 2022 року, у телефонній розмові ОСОБА_1 повідомив, що перебуває в м.Коломия Івано-Франківської області, найближчим часом не планує виходити на роботу. Причини цього не зазначив, будь-які документи щодо поважності причин відсутності на роботі надати відмовився, дату виходу на роботу не вказав (а.с.24).

05 березня 2022 року першим заступником директора з операційної діяльності КО «Муніципальна охорона» О.Кацубою видана довідка №110-80/54 про те, що ОСОБА_1 відсутній на роботі в КО «Муніципальна охорона» в період з 25 лютого по 04 березня 2022 року без засвідчення поважних причин своєї відсутності (а.с.21)

Відповідно до наказу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 05 березня 2022 року №192/24-к начальника відділу охорони об`єктів (зелені зони) ОСОБА_1 звільнено 05 березня 2022 року за численні прогули без поважних причин згідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Підстава: довідка про відсутність на роботі від 05.03.2022 №110-80/54 (а.с.20).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для пновлення ОСОБА_1 на роботі, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції.

За змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.

У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ст. 140 КЗпП України).

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Як передбачено у ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках прогулу (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул, під яким розуміється відсутність на робочому місці без поважних причин більше трьох годин протягом робочого дня, за своєю правовою природою є порушенням трудової дисципліни (дисциплінарним проступком), під яким варто розуміти невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 частини першої статті 40, пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 05 березня 2022 року №192/24-к ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу охорони об`єктів (зелені зони) відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України через відсутність на роботі в період з 25 лютого по 04 березня 2022 року без засвідчення поважних причин своєї відсутності.

Судом встановлено, що у період з 14 лютого 2022 року по 04 березня 2022 року ОСОБА_1 перебував у навчальній оплачуваній відпустці, яка була надана йому відповідно до наказу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» від 14 лютого 2022 року №100.

КО «Муніципальна охорона» стверджувало, що ОСОБА_1 мав вийти на роботу 25 лютого 2022 року, оскільки наказом від 24 лютого 2022 року №113 його було відкликано з навчальної відпустки з терміном виходу на роботу 25 лютого 2022 року.

Положеннями ст.79 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про відпустки» передбачена можливість відкликання лише зі щорічної відпустки. Відповідно до положень ст.4 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка та додаткова відпустка у зв`язку з навчанням є різними видами відпусток. Відтак, відкликання з додаткової відпустки у зв`язку з навчанням чинним законодавством не передбачене. Крім цього відповідач не надав суду належних та допустимих доказів повідомлення ОСОБА_1 про відкликання з навчальної відпустки з 25 лютого 2022 року.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, КО «Муніципальна охорона» не навело доводів на спростування правильності висновків суду першої інстанції у вказаній частині. Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про незаконність винесення КО «Муніципальна охорона» наказу №192/24-к від 05 березня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 за прогули.

Ініціюючи поновлення на роботі ОСОБА_1 також посилався на введення в Україні воєнного стану, а також те, що він приступив до оборони територіальної цілісності держави. В квітні 2022 року після навчань з іншими бійцями НОМЕР_1 Стрілкового батальйону, який було сформовано у березні 2023 року з працівників КО "Муніципальна охорона", у складі НОМЕР_3-ї Білоцерківської бригади був направлений за мобілізацією на військову службу у військову частину НОМЕР_2 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що зранку 24 лютого 2022 року він разом з іншими особами, серед яких був і ОСОБА_1 , зібрались та поїхали до Київської ГЕС. Серед вказаних осіб також був ОСОБА_4 - начальник ГО «Муніципальна варта». Вони отримали зброю, відійшли на вул. Богатирську до Епіцентру і знаходились там декілька днів. Накази надавав ОСОБА_4 . Потім дислокувались біля дитячої лікарні на Оболоні. 25 лютого 2022 року їх, у тому числі й ОСОБА_1 , прикріпили до НОМЕР_3 бригади, як окрему резервну роту, в її складі вели бойові дії в Києві та в Чорнобилі. В подальшому були видані посвідчення. В травні 2022 року їх направили до Білої Церкви, вже був створений окремий батальйон, також були отримані накази про мобілізацію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що за три роки до повномасштабного вторгнення була створена ГО «Муніципальна варта», членом якої є ОСОБА_1 24 лютого 2022 року повідомили місце збору та вони стали на захист Батьківщини, місце збору - Київська дамба. Були призначені до НОМЕР_3 бригади, потім було створено 48 батальйон. З першого дня під керуванням військових бойові завдання надавав командир НОМЕР_3 бригади, вони знаходились в Ірпіні, Мощуні , в Чорнобильській зоні. Свідок показав, що створений батальйон були передислокований в Донецьку область. Оформлення документів тривало певний час. Також свідок показав, що ОСОБА_1 був з ними весь цей час, поїхати додому чи на роботу можливості не було. ОСОБА_1 був в бригаді з 24 лютого 2022 року постійно кожен день, пріоритет був відданий захисту Батьківщини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 квітня 2022 року №3 ОСОБА_1 , який прибув 30 квітня 2022 року з ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнятий по мобілізації на посаду старшого водія автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення. Згідно даних військового квитка Серія НОМЕР_4 ОСОБА_1 походив військову службу в військовій частині НОМЕР_2 з 30 квітня 2022 року по 20 травня 2023 року, а 08 травня 2023 року призовною (медичною) комісією НВМКЦ «ГВКГ» м.Київ визнаний не придатним до військової служби із зняттям з військового обліку.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про незаконність наказу відповідача про звільнення ОСОБА_1 за прогул є правильними.

Колегія суддів відхиляє посилання КО «Муніципальна охорона» на те, що ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з пропуском процесуальних строків. За змістом ст. 235 КЗпП України питання визначення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь працівника належить до компетенції суду. У разі наявності підстав для поновлення незаконно звільненого працівника на роботі суд стягує середній заробіток по день ухвалення рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду першої інстанції

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради «Муніципальна охорона» залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 грудня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Матвієнко Ю.О.

Оніщук М.І.