РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1942/23

Провадження № 2/293/92/2024

22 лютого 2024 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.

за участю секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

21.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь 58 256 (п`ятдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 50 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Обгрунтовуючи позов позивач вказує, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.09.2015 шлюб між ними розірвано. Сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.11.2014 з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно з дня надходження позову до суду, тобто з 18.09.2014 та до повноліття дитини.

Із розрахунку державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області вбачається, що аліментні зобов`язання відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12.10.2023 має заборгованість в розмірі 58 256, 50 грн.

Враховуючи вимогу ч.1 ст.196 СК України, яка встановлює обмеження щодо розміру суми неустойки (пені), яка не може бути більшою ніж 100 відсотків заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 58 256, 50 грн.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №390478 від 02.01.2024 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Ухвалою від 30.11.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження по справі. Розгляд справи призначив в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання суд призначив на 10:30 год. 02.01.2024 (а.с.20).

02.01.2024 сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позов підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Направлені відповідачу на адресу зазначену позивачем позовні матеріали повернулись до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за зазначеною адресою». Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання розгляд справи відкладено на 15:00 год. 22.01.2024. Виклик відповідача постановлено повторити за адресою реєстрації (а.с.23, 25,27).

22.01.2024 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд відклав розгляд справи на 14:00 год. 22.02.2024, у зв"язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача про день та час розгляду справи в суді (а.с.30).

01.02.2024 судова повістка направлена на адресу реєстрації відповідача повернулась до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.32).

22.02.2024 сторони в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.25).

Відповідач причини неявки до суду не повідомив. Відзив на позов до суду не подав. Позовні матеріали направлені на адресу реєстрації відповідача повернулись до суду без вручення адресату.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Сторони по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьки неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.06.2014 (а.с.10).

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 16.09.2015 по справі №293/997/15-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.12).

13.11.2014 рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області по справі №293/1564/14-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 400 грн. щомісячно, з дня надходження позову до суду, тобто з 18.09.2014 та до повноліття дитини (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального МУМЮ Мельник М.В. заборгованість боржника ОСОБА_2 станом на 12.10.2023 з вересня 2014 по липень становить 58 256,50 грн (а.с.14-16).

Позивач у позовній заяві провела розрахунок пені за прострочення сплати аліментів відповідачем з березня 2022 по липень 2023 включно, розмір якої становить 63 165,30 грн. Але з врахуванням вимог ч.1 ст.196 СК України такий розмір заборгованості не може бути більшим за суму 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, яка становить 58 256,50 грн.(а.с.17-21).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч.1 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, ОСОБА_1 вказала, що відповідач не виконує рішення суду про сплату аліментів на утримання неповнолітньої сина, сплачує аліменти дуже рідко та нерегулярно, а на даний час взагалі витрати припинились, внаслідок чого він має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 58 256,50 грн, що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця.

Нарахований позивачем розмір пені по несплаті аліментів з березня 2022 року по липень 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України становить 63 165,30 грн.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Разом з тим, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів законодавчо обмежений і не може бути більшим 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 (справа №572/1762/15-ц) роз`яснено, як слід розуміти правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме вказано, що, при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені від суми несплачених аліментів на підставі частини першої статті 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Розрахунок розміру заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів проведений державним виконавцем Звягельського відділу державної виконавчої служби у Звягельському районі Житомирської області Центрального МУМЮ Мельник М.В. за період з вересня 2014 року по липень 2023 року в сумі 58 256,50 грн. на час розгляду справи в суді ніким не оспорений, а тому є дійсним.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, проведений позивачем, суд встановив, що він є обґрунтованим. Заявлений позивачем розмір пені за прострочення сплати аліментів в сумі не більшому між 100 відсотків суми заборгованості по сплаті аліментів відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до ч.1 ст.196 СК України, розмір пені обмежується розміром заборгованості по сплаті аліментів за вказаний період, та не може бути більшим ніж 58 256,50 грн.

На підставі вимог ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вище викладені норми законодавства, суд задовольняє позов в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.3 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли та якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Таким чином, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.15, 155, 180, 181, 196 СК України, ст.ст. 89, 258, 259, 265, 268, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 256 (п`ятдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят шість) гривень 50 копійок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.02.2024.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО