Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/6798/23
Провадження № 2/279/135/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівській Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені, цивільну справу №279/6798/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що вона, ОСОБА_3 являється рідною дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис № 1091 зареєстрований Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

До своєї смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , разом із нею, ОСОБА_1 , вона його за власні кошти поховала, на момент смерті проживала та продовжує проживати в батьківському будинку до даного часу, зареєстрована в ньому з 13.10.1993 року, до цього навчалася в Житомирському медичному училищі.

Однак, документи, що підтверджують їхні родинні зв`язки, як стало їй відомо від приватного нотаріуса Левківської Г.С., при зверненні з заявою про прийняття спадщини після смерті батька відсутні, оскільки в її свідоцтві про народження в графі батько ОСОБА_4 не записаний.

Її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1960 років, на момент їх сімейних відносин діяв Декрет Раднаркому України «Про громадянський про шлюб і про ведення книг запису актів громадянського стану» від 20.02.1919 року, який скасував церковний шлюб.

Декрет УРСР нічого не зазначав про правове становище позашлюбних дітей, а Декрет РРФСР проголосив урівняння позашлюбних дітей із шлюбними в усіх правах.

Зокрема у Декреті РРФСР зазначалось, що батько і мати записувалися, як такі при реєстрації народження дитини згідно з їх заявою, а якщо батько позашлюбної дитини ухилявся від подання такої заяви, то матері дитини або опікуну дозволялося встановити батьківство в судовому порядку. Це правило скасувало принципову різницю в становищі дітей, народжених поза шлюбом, та шлюбних дітей. Значення цього положення Декрету було настільки суттєвим, що судова і адміністративна практика УРСР стали одразу ж орієнтуватися на нього. 20 лютого 1919 р. був прийнятий Декрет УРСР "Про розлучення", який проголосив свободу розлучення і анулював церковну процедуру розлучення. Згідно з цим Декретом шлюб розривався на прохання одного або обох із подружжя.

ОСОБА_5 містив також норми, які регламентували такі правові наслідки розлучення: а) при розірванні шлюбу за взаємною згодою подружжя зобов`язані були вказати в поданій заяві, які прізвища будуть носити розведене подружжя і їхні діти, а при односторонній заяві розведені подружжя поверталися до своїх дошлюбних прізвищ; прізвище дитині визначав суд, куди подружжя могли звертатися щодо цього; б) всі інші питання, пов`язані з розірванням шлюбу, вирішувались угодою між подружжям у формі нотаріального або домашнього договору, а у разі спору між ними - народним судом.

З 1970 року діяв Кодекс про шлюб та сім`ю, до 2003 року не передбачав поняття цивільний шлюб, так, стаття 74 Сімейного кодексу України хоч і не повною мірою, але все ж таки намагається прирівняти «фактичний шлюб» до зареєстрованого. Адже відсутність штампа в паспорті тепер не рятує ні від аліментів, ні від поділу майна, ні від інших «розлучних» красот життя. Інша річ, що перед тим, як взятися за майнові позови, спершу прийдеться довести свої сімейні відносини у суді. А у випадку з аліментами факт батьківства.

Таким чином, погоджуючись на «фактичний шлюб», громадяни тим самим допускають певну невизначеність подальших відносин у юридичному розумінні, оскільки їх зміст становлять взаємні права та обов`язки. Останні ж перебувають під захистом закону лише в зареєстрованому шлюбі (частина друга статті 21 Сімейного кодексу України), причому такого захисту вони не позбавляються навіть тоді, коли дружина й чоловік з поважних причин (навчання, робота, лікування, необхідність догляду за батьками, дітьми тощо) не проживають спільно.

Як правило, відносини в незареєстрованому шлюбі будуються виключно на почуттях та усному договорі. Фактичне спільне проживання не вважається шлюбом, а тривалість «фактичних шлюбних відносин» і характер подружніх зв`язків між їх учасниками (були вони серйозними чи випадковими) не мають правового значення.

Відповідно до частини першої статті 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Крім того, батько ОСОБА_6 зі слів матері ОСОБА_2 не бажав чи не мав можливості брати на себе такий обов`язок укладати шлюб, тому вони не записали за спільною заявою в свідоцтво про її народження, як батька дитини, хоча спадкодавець ОСОБА_6 її постійно доглядав, навчав, матеріально забезпечив сім`ю, залишив матері будинок по АДРЕСА_2 /на той час с.Коростень-Житомирська), в її паспорті та свідоцтві про народження вона записана по батькові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво видане Поліським сільським РАЦС Коростенського району, Житомирської області з актовим записом № 29.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер у віці 81 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно по АДРЕСА_1 .

У встановленому законом порядку після смерті батька ОСОБА_4 , вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 їй було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між нею та батьком ОСОБА_4 .

З метою підтвердження родинних відносин з ОСОБА_4 , вона зверталась до органів реєстрації актів цивільного стану (РАЦСу), але їй було роз`яснено, що будь-яких даних щодо реєстрації шлюбу між батьками та записів про її народження від ОСОБА_4 відсутні, та рекомендовано звернутися до суду.

Таким чином, у зв`язку з цим, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживала спільно з померлим.

Зазначила, що родинні відносини підтверджуються: копією паспорту ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання з 1993 року, витягом з державного реєстру, листом відмовою нотаріуса, копією свідоцтва про народження та шлюб , копією паспорта та копією РНОКПП та ОСОБА_2 , копією свідоцтва про розлучення, документами на житловий будинок, копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , показами ОСОБА_2 , яка підтвердить проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 та факт народження дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , показами свідків, які підтвердять її проживання з спадкодавцем та його поховання.

Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживав за адресою: по АДРЕСА_1 ) помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється рідним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , яке залишилося після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності.

За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 в м.Коростень, Житомирської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане 30.08.2021 року Коростенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Рішенням виконавчого комітету Коростенської міської ради від 26.01.1978 року №37 "Про виділення земельних ділянок під будівництво індивідуальних житлових будинків громадянам м.Коростеня", ОСОБА_4 виділено земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1 за рахунок міськземфонду.

На підставі вказаного рішення між міськкомунгоспом та ОСОБА_4 23.02.1978 року укладено договір щодо будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Даний договір посвідчено Коростенською ДНК 28.02.1978 року за реєстровим №1532 та в подальшому в КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації, що стало підставою для заведення інвентаризаційної справи за №8404.

До позовної заяви позивач додала розписку та акт опису майна, яке було добровільно поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . З зазначених документів слідує, що житловий будинок був предметом розподілу майна між вказаними особами.

Позивач зазначає, що є спадкоємцем ОСОБА_4 першої черги по закону, оскільки є дочкою останнього.

Разом з тим в справі не має документального підтвердження факту родинних стосунків між позивачем та ОСОБА_4 .

У свідоцтві про народження ОСОБА_7 , яка при реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 , в графі батько стоїть прочерк.

Інформація з домової книги також не містить інформації про ступінь споріднення між позивачем та ОСОБА_4 , а лише відображає інформацію про реєстрацію.

Інші докази на підтвердження заявленої вимоги про встановлення факту родинних відносин суду не представлено.

Так, доказами на підтвердження факту родинних відносин можуть бути:

акти, особові справи, рішення судів, що набрали законної сили, господарські книги, домові книг, а також інші документи;

свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів;

покази свідків.

Отже, надані до позовної заяви письмові документи не підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_1 з ОСОБА_4 .

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч.2 ст.13 ЦПК України). Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

З наведеної норми права слідує, що кожна сторонами сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлений сторонами вимог та наданих ними доказів.

Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які посилається позивач, суд дійшов висновку про те, що в справі відсутні докази на підтвердження кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Збіг лише по батькові не може вказувати на ступінь родинного зв`язку.

Вимога про визнання права власності на спадкове майно пов`язана з вимогою про встановлення факту родинних відносин, не доведення якої позбавляє можливості задовольнити вимогу про визнання права власності на спадкове майно.

З урахуванням наведеного підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 19, 76 - 89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, ст.1217ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно відмовити .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Шульга О.М.