Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/710/23
Номер провадження 6/711/39/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси матеріали заяви ОСОБА_1 про відмову від примусового виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси від Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управлінння Міністерства юстиції (м. Киїі) надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від примусового виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

В заяві про відмову від примусового виконання (адресована Державній виконавчій службі у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зазначено, що ним подавалася заява про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів, він просив здійснити стягнення аліментів за період лютий 2023 року квітень 2023 року (заява міститься в матеріалах виконавчого провадження), оскільки, в травні він припинив навчання в Прешовському університеті у Прешові.

З врахуванням довідки від 03.11.2023 розрахунку зі сплати аліментів за період лютий 2023 року квітень 2023 року підлягає стягненню 5915 грн. 73 коп. Стягувачем здійснено оплату аліментів в розмірі 12810 грн. 00 коп. (1960 грн., 3850 грн., 7000 грн.), що перевищує розмір аліментів за період, який він вказував в заяві про відкриття провадження.

Станом на сьогодні передплата по аліментам за вищевказаний період складає 6894 грн. 27 коп. Він має намір повернути вищевказані кошти.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за лютий 2023 року квітень 2023 року аліменти на його користь було сплачено в повному обсязі за період, який він вказував, тому, необхідність в подальшому примусовому виконанні судового рішення відсутня.

Просить надати банківські реквізити для повернення переплаченої суми по аліментам; прийняти на виконання заяву про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення починаючи з травня 2023 року.

Сторони в судове засідання не зявились, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Другому відділі Державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист № 711/710/23 від 27.09.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2023 року і продовжувати до закінчення навчання ОСОБА_1 в Прешовському університеті у Прешові, тобто, до 30 червня 2025 року.

Згідно п. 1, 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Частина 2 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Відповідно до вимог ст. 434 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 ЦПК України, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення з підстав, визначених ст. 206 ЦПК України.

Відповідно ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє

Суд звертає увагу на те, що ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2023 року у справі № 752/11324/14-ц висловив правову позицію про те, що: «зі змісту частини першої статті 434 ЦПК України вбачається, що на законодавчому рівні встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та кола суб`єктів, які уповноважені звернутися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, яке розширеному тлумаченню не підлягають.

Так, на відміну від раніше чинної частини першої статті 372 ЦПК України 2004 року, викладеної в новій редакції відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, яка дозволяла укладення мирової угоди як до відкриття виконавчого провадження, так і під час виконавчого провадження, частина перша статті 434 ЦПК України встановлює, що зазначене право може бути реалізовано лише в процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження. Суб`єктами, які уповноважені звертатися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження».

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як вбачається з заяви про відмову від примусового виконання ОСОБА_1 від 08.11.2023 року, вона була адресована Державній виконавчій службі у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Центральним відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заява про відмову від примусового виконання була направлена на адресу суду супровідним листом.

Крім того, не додано будь-яких доказів, які б свідчили про те, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси №711/710/23.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відмову від примусового виконання, оскільки, з такою заявою уповноважений звертатися до суду є державний або приватний виконавець, на виконанні в яких знаходиться відповідне виконавче провадження.

На підставі наведеного, ст.ст. 206,434 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відмову від примусового виконання у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб