ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7835/23
провадження № 2/753/1227/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Змієвською А.С.

за участі

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В рамках кримінального провадження № 0004629 від 28.10.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, потерпіла ОСОБА_1 пред`явила до обвинуваченого цивільний позов, у якому просила стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 088 500 грн, стягнути з ПрАТ «СК «Саламандра» 2 799 грн майнової шкоди, 73 675,94 грн шкоди, завданої здоров`ю, 5 000,00 грн моральної шкоди, яка складає 5% страхової виплати.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2022 у справі № 753/2084/21 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, прередбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами один рік. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 31 584,00 грн. Цивільний позовов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра» залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2023 вказаний вирок скасовано в частині залишення без розляду цивільного позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра» з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Це й же вирок в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди змінено та стягнуто моральну шкоду у розмірі 200 000 грн.

У позовній заяві, яка надійшла до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 30.03.2023, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 14.12.2023, позивач просить стягнути:

- з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на свою користь грошові кошти у сумі 2 799 грн в якості страхового відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на свою користь грошові кошти у сумі 81 069,81 грн в якості страхового відшкодування втраченого позивачем заробітку;

- з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на свою користь грошові кошти у сумі 23 769,96 грн;

- Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на свою користь грошові кошти у сумі 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди (5% страхової виплати).

Позовна заява обґрунтована наступним. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2021 у справі № 753/2084/21 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, прередбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами один рік. Вказаним вироком встановлено, що 15.09.2020 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку вул. Привокзальна, на перехресті з вул. Сімферопольська, не виконав вимогу проїзду пішохідних переходів, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав дорогу пішоходу, чим порушив п. 18.1 ПДР та здійснив наїзд на позивача, яка рухалася по пішохідному переходу справа на ліво по напрямку його руху. Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження та була доставлена до приймального відділення КМКЛ № 1, звідки за виявленням ознак ЧМТ була пере направлена каретою швидкої допомоги до КМКЛ ШМД, де і була госпіталізована. Внаслідок ДТП позивач отримала закриту травму тазу у вигляді переламів бічної маси крижі зліва з розходженням уламків, обох лонних кісток без зміщення уламків; закриту травму правого колінного суглоба у вигляді розриву заднього рогу латерального меніска, частково розриву заднього рогу медіального меніска, забою кісткового мозку медіального виростка великогомілкової кістки, синовії ту, гематоми м`яких тканин суглоба; закриту травму лівого суглоба у вигляді трабекулярного перелому задніх відділів латерального виростка великогомілкової кістки та гоолівки малогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, заднього рогу медіального меніска, підшкірної гематоми м`яких тканин коліна по передній поверхні; внутрішньотканеву гематому м`яких тканин передньо-латеральної поверхні верхньої третини лівого стегна. Оскільки вина ОСОБА_3 повністю доведена, позивач має право на відшкодування завданої їй кримінальним правопорушенням шкоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АО3922495. В результаті ДТП було пошкоджено майно позивача - шкіряне взуття та сумка, вартість яких складає 2 799,00 грн. Позивачем було втрачено загальну працездатність на протязі 5 місяців та 10 календарних днів, що підтверджується листками непрацездатності серії АДШ № 378405, № 397134, № 397622, № 353418 за період з 15.09.2020 по 22.02.2021. Розмір втраченого заробітку унаслідок втрати працездатності позивач вираховує на рівні середньомісячного доходу, отриманого позивачем за аналогічний період минулого року (вересень 2019 - лютий 2020 року) у розмірі 14 170,48 грн./щомісяця за вирахуванням фактично виплачених за цей період коштів на підставі довідки Дніпровського управління освіти про заробітну плату та інші доходи від 03.02.2021 № 153 та відомостей ПриватБанку. Позивач за період з жовтня 2019 року по вересень 2020, тобто за 1 рік що передував ДТП, отримала заробітну плату у розмірі 174 403,74 грн. За аналогічний період з жовтня 2020 по вересень 2021 - 93 333,93 грн. Таким чином, позивач внаслідок ДТП втарила заробіток у розмірі 81 069,81 грн. (174 403,74 - 93 333,93 = 81 069,81). Також позивач витратила на придбанні ліків та здійснення медичних обстежень 23 769,96 грн. Крім того, їй була заподіяна моральна шкода, яка оцінена у розмірі 5 000,00 грн., та яка також підлягає стягненню зі страхової компанії в межах встановленого ліміту відповідальності страховика.

Ухвалою від 25.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 04.08.2023 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

14.12.2023 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.12.2023 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву, залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 22.01.2024 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити у повному обсязі. Представник позивача також просив задовольнити позовні вимоги, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляд усправи повідомленими належним чином та завчасно.

Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.09.2020 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку вул. Привокзальна, на перехресті з вул. Сімферопольська, не виконав вимогу проїзду пішохідних переходів, не зменшив швидкість, не зупинився, не надав дорогу пішоходу, чим порушив п. 18.1 ПДР та здійснив наїзд на ОСОБА_1 , яка рухалася по пішохідному переходу.

В результаті ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, а саме: закриту травму тазу у вигляді переламів бічної маси крижі зліва з розходженням уламків, обох лонних кісток без зміщення уламків; закриту травму правого колінного суглоба у вигляді розриву заднього рогу латерального меніска, частково розриву заднього рогу медіального меніска, забою кісткового мозку медіального виростка великогомілкової кістки, синовії ту, гематоми м`яких тканин суглоба; закриту травму лівого суглоба у вигляді трабекулярного перелому задніх відділів латерального виростка великогомілкової кістки та гоолівки малогомілкової кістки, розриву переднього рогу латерального меніска, заднього рогу медіального меніска, підшкірної гематоми м`яких тканин коліна по передній поверхні; внутрішньотканеву гематому м`яких тканин передньо-латеральної поверхні верхньої третини лівого стегна.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3922495 з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 260 000,00 грн. та майну 130 000,00 грн./т. 1 а.с. 18/

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2022 у справі № 753/2084/21 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, прередбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами один рік. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. Цивільний позово ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра» залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.03.2023 вказаний вирок скасовано в частині залишення без розляду цивільного позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Саламандра» з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. Це й же вирок в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди змінено та стягнуто моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частин другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана зі стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, провадження №14-176цс18.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ПАТ витрат, понесених позивачем на лікування, втраченого заробітку та моральної шкоди.

На підтвердження понесених на лікування витрат позивачем надано до суду документи, що підтверджують проведення медичних досліджень, придбання медичних препаратів, проведення операцій та реабілітації на загальну суму 23 769,96 грн., які перевірені судом та є доведеними.

Щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Також статтею 25 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до ДТП) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Відповідно до ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом, загальний дохід позивача за 12 календарних місяців становив 164 084,74 грн.

Враховуючи положення ст. 1197 ЦК України та вищевказані податкові відомості, середньомісячний дохід позивача становив 13 673,73 грн (164 084,74 грн : 12 місяців = 13 673,73 грн.)

Відповідно до наданих позивачем листків непрацездатності, позивач перебувала на лікуванні та була непрацездатною у період з 15.09.2020 року по 29.04.2021 року включно, всього - 228 днів, що становить 7,4 місяців, а саме:

- лист непрацездатності АДШ № 378405 з 15.09.2020 по 21.09.2020 = 7 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АДШ № 397134 з 22.09.2020 по 30.10.2020 = 38 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АДШ № 397622 з 30.10.2020 по 05.01.2021 = 69 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АДШ № 353418 з 05.01.2021 по 02.03.2021 = 56 днів непрацездатності;

- лист непрацездатності АЛА № 035521 з 03.03.2021 по 29.04.2021 = 58 днів непрацездатності.

Таким чином, дохід позивача за час непрацездатності становить 13 673,73 грн * 7,4 місяців = 101 185,60 грн.

Разом з тим, враховуючи що суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач просить стягнути зі страхової компанії 81 069,81 грн. в якості страхового відшкодування втраченого позивачем заробітку, суд вважає задовольнити вимоги про відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в межах заявлених вимог у розмірі 81 069,81 грн.

Розмір відшкодування матеріальної шкоди на лікування - 23 769,96 грн та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності - 81 069,81 грн, (а всього 104 839,77 грн) не перевищує розміру страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у 260 000,00 грн, яка визначена полісом.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії 2 799 грн страхового відшкодування за пошкоджене в результаті ДТП її майно, а саме шкіряне взуття та сумка. Оскільки позивачем не надано до суду доказів на підтвердження вказаних обставин (відсутні дані щодо вартості майна), вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів на користь позивача судом враховано фактичні обставини справи, зокрема те, що вироком суду установлена вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, а відтак не викликає сумнівів той факт, що отримані позивачем тілесні ушкодження спричинили їй сильний фізичний біль та пов`язані з цим фізичні та душевні страждання, які тривають і до цього часу.

Окрім того, суд вважає доведеним, що одержані з вини ОСОБА_3 травми зумовили істотні зміни у звичному способі життя позивача, пережила емоційний стрес, що став джерелом негативних емоцій і переживань, втратила душевний спокій та сон, докорінна змінився її усталений спосіб життя, який протягом останніх років пов`язаний з тривалим лікуванням та відновленням порушених прав у судовому порядку.

Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, страхова компанія має обов`язок відшкодувати позивачу моральну шкоду у розмірі 5% від суми страхового відшкодування, яке підлягає сплаті страховою компанією на користь позивача. Таким чином, оскільки позивач просить стягнути з відповідача 5 000 грн, моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити вказані вимоги в межах заявлених.

Отже, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 23 769,96 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 81 069,81 грн, моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн, а всього 109 839,77 грн.

Оскільки при зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, з ПрАТ «СК «Саламадра» на користь держави підлягає стягненню 1% від стягнутої суми, що становить 1 098,40 грн.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу.

Предсчатвником позивача заявлено клопотання про відшкодування відповідачем витрати позивача на правову допомогу у розмірі 18 000 грн.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.

За нормами ст. ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження понесених витрат стороною позивача надано копію договору № 26-05/23-п про надання правової допомоги від 26.05.2023 (далі - Договір), довідки-рахунки від 28.06.2023, 17.10.2023, 19.12.2023, 22.01.2024, 06.02.2024, а також виписку з рахунку представника позивача на підтвердження зарахування оплати позивачем юридичних послуг за Договором.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Таким чином, оскільки сторони Договору погодили розмір гонорару адвоката, представником позивача додано докази на підтвердження їх понесення позивачем, суд приходить до висновку, що доведеним є розмір витрат на правову допомогу у сумі 16 000 грн, оскільки матеріалами справи не підтверджується надання представником позивача юридичних послуг за довідкою-рахунком від 28.06.2023.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 15 603,20 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 19, 76-80, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», третя особа ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на лікування у розмірі 23 769,96 грн, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 81 069,81 грн, моральної шкоди у розмірі 5 000 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 15 603,20 грн, а всього 125 442,97 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь держави 1 098,40 грн судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_3 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра», , місце знаходження 36019, м. Полтава, вул. Колективна, 10, телефон НОМЕР_4 , електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_4

Третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання (відповідно до позову) - АДРЕСА_2 , адреса проживання (відповідно до позову) АДРЕСА_3 , мобільний номер телефону НОМЕР_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішеньння суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 26.02.2024.