Справа № 127/6025/14-ц
Провадження № 22-ц/801/432/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 рокуСправа № 127/6025/14-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з

розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів : Панасюка О. С., Берегового О. Ю.,

за участі секретаря Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про заміну стягувача у виконавчих листах, постановлену у цій справі 29 листопада 2023 року у м. Вінниці, суддею цього суду Бойком В.М.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах. Заява мотивована тим, що 02 березня 2016 року у цій справі Вінницьким міським судом Вінницької області постановлено ухвалу, якою замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»).

14 квітня 2022 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №1404ДГФ, відповідно до умов якого новий кредитор ТОВ «Діджи Фінанс» набув права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0.

Пославшись на викладене, ТОВ «Діджи Фінанс» просило суд замінити стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення у цій справі.

29 листопада 2023 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області вказану заяву задоволено. Замінено стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» у виконавчих листах, виданих на виконання рішення у даній справі.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні вказаної заяви відмовити. Зокрема скаржник посилається на те, що додані до заяви про заміну стягувача у виконавчих листах документи не засвідчені належним чином, а тому ці документи не мають юридичної сили. ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 29 листопада 2023 року, що призвело до порушення судом першої інстанції принципу змагальності цивільного судочинства.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились.

27 лютого 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Шиманський В.М. надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі скаржника та його представника.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

За ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Станом на 27 лютого 2024 року рекомендовані повідомлення про вручення представникам ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» поштових відправлень, а саме повісток про виклик у судове засідання суду апеляційної інстанції на 27 лютого 2024 року о 09 год. 40 хв. на адресу Вінницького апеляційного суду не повернулись. Проте, з офіційного сайту АТ «Укрпошта» апеляційним судом встановлено, що поштове відправлення за трек номером 627 вручено за довіреністю представнику ТОВ «Діджи Фінанс», а поштове відправлення за трек номером 414 вручено за довіреністю представнику ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Відтак вони є належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи.

Станом на 27 лютого 2024 року рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_2 поштового відправлення, а саме повістки про виклик у судове засідання суду апеляційної інстанції на вказаний день та час на адресу Вінницького апеляційного суду не повернулось. Проте, з офіційного сайту АТ «Укрпошта» апеляційним судом встановлено, що поштове відправлення за трек номером 350 повертається на адресу суду із проставленням працівником АТ «Укрпошта» відмітки на ній «адресат відсутній за вказаною адресою». З урахуванням того, що ОСОБА_2 із заявою про зміну місця проживання (перебування, знаходження) не зверталась, інша адреса її місця проживання (перебування, знаходження) суду не відома, а тому з урахуванням приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вона є належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи.

У постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 Верховний Суд зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Згідно положень ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У постанові від 22 травня 2023 року у справі № 523/13340/20 Верховний Суд вказав, що якщо належним чином повідомлені сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він вправі, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Таким чином колегія суддів вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності вказаних належним чином повідомлених учасників справи, оскільки неявка учасників справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи, а відкладення її розгляду призведе до порушення строків розгляду апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, ухвала суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене заочне рішення, яким стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом та пені за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24 липня 2008 року в розмірі 14 870,16 доларів США 16 центів, що за курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року становить 138 029,28 грн. Стягнуто пропорційно з ОСОБА_1 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1380,29 грн. (а. с. 111-112, том 1).

28 квітня 2015 року на виконання даного рішення цим ж судом видано виконавчі листи № 127/6025/14-ц про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 та з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 вказаної суми боргу, а також судового збору (а. с. 226-227, том 1).

02 березня 2016 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у цій справі (а. с. 218-219, том 1).

06 липня 2016 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів № 127/6025/14-ц, виданих 28 квітня 2015 року цим судом (а. с. 22, том 2).

У належним чином не засвідченій копії договору факторингу № 1404ДГФ від 14 квітня 2022 року зазначено, що він укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (клієнтом) та ТОВ «Діджи Фінанс» (фактором). За умовами договору фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт - відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 32-34).

У копії витягу із додатку до цього договору, яка належним чином не засвідчена, вказано, що боржником є ОСОБА_1 , його ІПН НОМЕР_1 , номер кредитного договору 0, дата видачі кредиту 24 липня 2008 року, загальна сума заборгованості 281 943, 66 грн., залишок позичкової заборгованості по тілу кредиту 281 943, 66 грн. (а. с. 36, том 2).

Згідно з ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ст. 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому ст. 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ст. 442 ЦПК України).

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом має не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має переслідувати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про зміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництво у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом права його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та є можливою на будь-якій стадії цивільного процесу.

За змістом ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про зміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч. ч. 1-2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч. ч. 4-5 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

За ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Однак додані заявником копії документів до заяви про заміну стягувача у виконавчих листах не відповідають вказаним вимогам, оскільки не засвідчені у відповідності до положень ст. 95 ЦПК України.

Всупереч зазначеним вимогам законодавства, суд першої інстанції постановив ухвалу за відсутності в матеріалах справи саме належним чином засвідчених письмових доказів, якими ТОВ «Діджи Фінанс» обґрунтовує подану ним заяву про заміну стягувача у виконавчих листах, відтак на підставі недопустимих доказів у справі.

Подібні висновки щодо визнання незасвідчених копій документів недопустимими доказами у справі містяться в постановах Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 904/8549/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012.

При цьому апеляційний суд враховує положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, де йдеться мова про те, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Указане вище беззаперечно свідчить про те, що таке порушення місцевим судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що додані до заяви про заміну стягувача у виконавчих листах документи не засвідчені належним чином, а тому не мають юридичної сили, апеляційним судом беруться до уваги.

Крім того, за ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

У оскаржуваній ухвалі суд вказав, що представник заявника ТОВ «Діджи Фінанс» до судового засідання не з`явився, однак у поданій до суду заяві зазначив про те, що просить суд розгляд заяви здійснювати за відсутності представника заявника та вимоги, викладені у заяві, підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Інші учасники судового розгляду до судового засідання не з`явились із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження у відповідності до ч. 3 ст. 442 ЦПК України.

Натомість такий висновок суду суперечить фактичним матеріалам справи, адже вони не містять відомостей, які б свідчили про належне повідомлення ОСОБА_1 про призначене на 29 листопада 2023 року судове засідання. У справу вшито лише текст судової повістки про виклик його на цю дату до суду (а. с. 42), але відсутні дані щодо передачі її на поштове відділення, рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 , або конверт із нерозпакованим вмістом на адресу суду станом день постановлення ухвали не повернулись, а тому названий висновок суду є абсолютно безпідставним.

За ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Верховний Суд у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 наголосив, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Відповідно до ст. ст. 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

А тому апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні від 08 листопада 2018 у справі «Созонов та інші проти України», в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. На національні суди покладено обов`язок з`ясувати чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, не впливає на виконання судом обов`язку повідомити учасника справи про місце, дату і час судового засідання, адже розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки-повідомлення, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 128, 130 ЦПК України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу відсутністю належного повідомлення його про розгляд справи судом 29 листопада 2023 року, що призвело до порушення принципу змагальності цивільного судочинства, неможливості участі у призначеному судовому засіданні з відповідною реалізацією своїх процесуальних прав та обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про наявність обов`язкової підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» у відповідності до приписів ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчих листах.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчих листах, виданих на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

О. Ю. Береговий