МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження 2 о /521/2105/24
УХВАЛА

22 лютого 2024 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши матеріали позовного провадження

позивач : ОСОБА_1

відповідач : ОСОБА_2

предмет позову : розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом.

До відкриття провадження у справі позивачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 136 процесуального закону суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Зазначена норма процесуального закону узгоджується із статтею 8 Закону України «Про судовий збір», за якою суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору у випадках, коли :

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

У вищевказаних випадках відповідно до Закону України «Про судовий збір», п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Жодних доказів на підтвердження можливості відстрочення позивачу сплати судового збору (майновий стан позивача, ухилення відповідача від сплати аліментів, тощо) ОСОБА_3 суду не надано.

Встановлене виключає задоволення клопотання.

При вирішенні клопотання суд враховує практику ЄСПЛ, яка не визнає необхідність оплати судових витрат як обмеження права на доступ до суду.

За п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), зокрема, судом підкреслено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 «ЄВРОПЕЙСЬКОЇ КОНВЕНЦІЯ З ПРАВ ЛЮДИНИ» залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом («Голдер проти Сполученого Королівства»).

Судовий збір не є надмірним та становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1073,60 грн.

Керуючись статтею 136 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Маркарова С.В.

Повний текст ухвали виготовлений 22.02.2024 року.

22.02.24