№ 2/183/1221/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Коваленко Л.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд

в с т а н о в и в :

27 листопада 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, хоча він працездатний, фізично здоровий, на утриманні інших дітей не має. У зв`язку з цим, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

23 січня 2024 року відповідачем поданий відзив на позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що дійсно від шлюбу з позивачем у сторін є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які до листопада 2023 року проживали разом з ним, де вони і зареєстровані та перебували повністю на його утриманні. Останні півтора роки позивач не опікувалася дітьми. В листопаді 2023 року без його згоди позивач забрала дітей та стала мешкати в іншому житлі. Відповідач намагався перераховувати кошти на утримання дітей на картку позивача, однак позивач повертає усі кошти. Також повідомив, що є спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , який на даний час перебуває у провадженні суду. Крім того, позивач жодним чином не підтвердила своє скрутне становище. А тому вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Щодо строків подання відзиву, зазначив, що він ознайомився з позовом позивача та додатками до нього лише 09 січня 2024 року, тому подав відзив 23 січня 2024 року.

02 лютого 2024 року позивачем подано заяву, у якій просить відмовити відповідачу у поновленні строку для подання відзиву, тому як ним не надано доказів поважності причин його пропуску та повернути його відповідачу.

Ухвалою судді від 29 листопада 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 11 січня 2024 року постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, дослідивши підстави позову та письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов до наступних висновків, а саме:

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданим суду у засвідчених позивачем копіях. Відповідач записаний як батько в свідоцтвах про народження дітей, запис про батьківство не оспорюється.

Відповідно до витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ЦНАП Піщанської сільської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітніх дітей.

Учасниками судового розгляду у поданих заявах визнаний факт того, що на час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач разом з малолітніми дітьми мешкала та продовжує мешкати за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією акту про встановлення фактичного проживання від 29 листопада 2023 року, а також довідки № 349 від 29.11.2023 року Меліоративнівського старостинського округу № 2 Піщанської сільської ради.

Крім того, з наданої відповідачем копії акту підтвердження спільного проживання від 22 грудня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Діти проживали разом з батьком за вказаною адресою до листопада 2023 року.

З копії довідки за № 8-12-01 від 08.12.2023 року виданої ТОВ «АЛЬФА-СИНТЕЗ» вбачається, що ОСОБА_5 з 26 лютого 2018 року працює у вказаному підприємстві на посаді машиніста екструдера та має постійний заробіток.

Також повідомлено, що у провадженні суду перебуває спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 справа № 183/179/24, рішення зазначеній справі ще не ухвалене.

Відповідачем у відзиві зазначено, що ним перераховувалися кошти на картку позивача для утримання дітей, які позивач повертала. Однак відповідних доказів відповідачем не подано.

Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. І на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів між сторонами існував спір щодо розміру аліментів.

Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від доходу батька.

Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше.

Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 160 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч. 2 ст. 151, ч. 5 ст. 150 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Як було встановлено судом, неповнолітні діти з листопада 2023 року проживають разом із матір`ю. Вказана обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була, та фактично визнана ним у відзиві. Спір щодо визначення проживання малолітньої дитини сторін до сьогодні не вирішений.

Відповідно частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів.

Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.

У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.

З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, обов`язок позивача по утриманню дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи з 27 листопада 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 07 лютого 2024 року.

Суддя І.Г.Дубовенко