ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/357/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №697/1702/22 Категорія: 307020000 Власова Б.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

за участю секретаря Любченко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу адвоката Хорошун Оксани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Канівської міської ради Черкаської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування поданої позовної заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна баба ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з домоволодіння АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_3 не залишила заповіт.

Відповідно до ст. 1266 ЦК України позивач, як рідна онука, за правом представлення має право на спадкування майна своєї рідної баби. Батько позивача - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших дітей у померлої баби не було.

На день смерті спадкодавиці в будинку, що їй належав, був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , колишній чоловік померлої, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

26.10.2022 позивач звернулася за місцем відкриття спадщини до держаного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 не подала заяву до нотаріальної контори з поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця, що потягло за собою пропущення строку для прийняття спадщини. Так, вона була госпіталізована до хірургічного відділення КЗ «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», де перебувала з 20 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року. Тривалість лікування позбавила вчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті баби, кінцева дата для подання заяви про прийняття спадщини була 03.10.2019.

Просила суд визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини, визначити їй додатковий строк терміном в один місяць для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні в останні 13 днів строку для подання заяви про прийняття спадщини не доводить непереборні обставини для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений Законом шестимісячний строк. Позивачем не надані докази причин неподання заяви у період, що передував перебуванню на стаціонарному лікуванні, а її звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини лише в жовтні 2022 року спростовує доводи про намір подати заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , а позивач подала заяву про прийнятття спадщини до нотаріуса 26.10.2022.

Щодо інших обставин не подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, таких як епідемія коронавірусу, воєнний стан в Україні, то зумовлені ними ускладнення, зокрема вимикання електроенергії тощо не були безперервними.

Достатніх доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надала. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а отже відсутність підстав для задоволення позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Хорошун О.В. оскаржила його в апеляційному порядку та зазначила, що висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження причин пропуску строку звернення позивача із заявою про прийняття спадщини зазначено, що вона хворіла, що підтверджується відповідними медичними документами, в неї є малолітній син, який також часто хворів, в подальшому почалася пандемія коронавірусної хвороби, а потім введення на території України воєнного стану.

Усі обставини у сукупності є доказами поважності пропуску строку звернення позивача із заявою про прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Константінова Тетяна Миколаївна вказала, що в даному випадку, навіть якщо припустити факт неможливості звернення позивача із заявою в період з 20 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року через хворобу, після цього часу минуло більше трьох років до моменту звернення до суду. Доказів поважності причини не звернення до суду раніше, позивач не надала.

Зазначає, що у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, і вона не скористалася правом на прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, вказує, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі, оскільки спадкодавцем спадщина прийнята 07.08.2019 року, а самою відповідачкою - 22.07.2022 року.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Кононча, Канівського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 18.10.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 відповідно до ст. 1266 ЦК України є спадкоємцем після смерті баби ОСОБА_3 за правом представлення свого батька ОСОБА_4 (сина ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Це підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого батьки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ; свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 26.12.1997, відповідно до якого ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Це також підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 19.10.2022, згідно якого батьки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 : батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_7 ; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.05.2013, відповідно до якого позивач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ».

Згідно з довідкою № 324 від 25.06.2019, виданої Конончанським стростинським округом Межиріцької сільської ради Черкаської області (а.с. 10), в АДРЕСА_1 з 2004 року по день смерті була зареєстрована та проживала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . На день смерті та по даний час (довідка видана станом на 25.06.2019) в будинку був зареєстрований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.08.2020 встановлено факт спільного проживання ОСОБА_5 із спадкодавицею ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , - однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, до 03.04.2019 (а.с. 95-96).

З копії спадкової справи № 295-2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка надана на виконання ухвали суду від 02.11.2022, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняв ОСОБА_5 , як спадкоємець четвертої черги, тобто особа, яка проживала з спадкодавцем однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 не менш як п`ять років до відкриття спадщини (а.с. 32, 42, 95).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 18.10.222, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Кононча Черкаського району Черкаської області (а.с. 6 на звороті).

З копії спадкової справи № 335-2022 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла його племінниця - ОСОБА_2 , 1960 року народження згідно заповіту від 05.10.2020, посвідченого в.о. старости Коночанського старостинського округу Межиріцької сільської ради за реєстровим номером № 9 (а.с. 61).

Відповідно до відповіді державного реєстратора виконавчого комітету Канівської міської ради від 13.02.2023, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, інформація про об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутня (а.с. 98).

Згідно з постановою завідувача Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області від 26.10.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 12).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем на обґрунтування заявлених вимог зазначено, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , є причина, пов`язана з об`єктивними, істотними, непереборними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій - госпіталізація позивача до хірургічного відділення Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», де вона перебувала з 20 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, в підтвердження чого надає медичну довідку від 11.10.2019 (а.с. 11) . Тобто саме ступінь хвороби, перебування в стаціонарі та тривалість лікування, що припало на останні дні строку для прийняття спадщини - зазначає позивач позбавило її вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті баби.

У додаткових поясненнях позивач посилається також на такі обставини, що перешкоджали поданню нею заяви до нотаріуса, як пандемія коронавірусу, воєнний стан Україні, за якого щоденно вимикалась електроенергія на певний час, були сигнали тривог, обґрунтовуючи чому вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в 2022 році. Проте, суд зазначає, що ці обставини наводяться в обґрунтування пропущення не шестимісячного строку, встановленого законом, для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який сплив ІНФОРМАЦІЯ_10, а за інший період - після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення позивача з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, тобто перешкоди, які не існували в період шестимісячного строку для прийняття спадщини і виникли після, оскільки карантин на території України встановлено постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, а воєнний стан в Україні введено 24 лютого 2022 року.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

У справі, яка є предметом апеляційного перегляду, судом встановлено, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 своїм майном не розпорядилася.

Установлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі за правом представлення ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса 26.10.2022 року.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась на госпіталізацію до хірургічного відділення Комунального закладу «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», де вона перебувала з 20 вересня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, запровадження карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби і пов`язані із цим обмеження, а також на введення воєнного стану.

Суд, відмовляючи в позові, виходив з того, що за встановлених у справі обставин, наявність карантинних обмежень та введення воєнного стану не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Колегія судді погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

Шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився ІНФОРМАЦІЯ_10.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року у справі №405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Підпунктом 2.1. пункту 2 та підпунктом 3.5. пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом зокрема на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. У випадку, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Із урахуванням наведеного, доводи позивача про те, що у зв`язку з необхідністю дотримання карантинних обмежень їй було створено непереборні перешкоди своєчасно подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті баби, є безпідставними.

З огляду на положення Порядку вчинення нотаріальних дій, позивач не була позбавлена можливості протягом шестимісячного строку після смерті баби подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у тому числі шляхом її направлення засобами поштового зв`язку, з подальшим дооформленням належним чином (із засвідченням справжності підпису) або особистим прибуттям до нотаріуса.

Позивач в апеляційній скарзі посилається як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини на збройну агресію та введення воєнного стану у відповідності до Указу Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України, а також те, що згідно пункту 3 постанови КМУ №164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється.

Колегія суддів, перевіривши такі твердження доходить наступних висновків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Однак правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22).

Колегія суддів вважає, що саме по собі посилання на введення в країні воєнного стану, без зазначення конкретних обставин, які обумовлювали неможливість звернення позивача до нотаріуса не можуть бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, на території Черкаської області з початку введення воєнного стану активних бойових дій не велося, а тому об`єктивних перешкод для подання нею заяви не наведено.

Щодо доводів позивача, викладених у апеляційній скарзі, що із спадкової справи встановлено, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_5 , як спадкоємець четвертої черги, але не отримав свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 та помер, а тому на день розгляду справи в суді інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 немає, а тому належним відповідачем у справі є Канівська міська рада Черкаської області.

Колегія суддів вважає такі твердження позивача помилковими з огляду на наступні норми законодавства та обставини справи.

Частиною 1 статі 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Згідно з частиною 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19) та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18).

Таким чином, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після ОСОБА_5 , який у свою чергу прийняв спадщину після ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели, або могли призвести, до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Хорошун Оксани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2024 року.

Судді: