Справа №751/9347/23
Провадження №2/751/560/24
23 січня 2024 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Ригаль В.Л.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про скасування арешту з майна,-

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просить: скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було накладено постановою головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів (на теперішній час Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) Бобок О.М. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 18060855, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження №18060855; вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32952479 від 15.12.2016 16:16:47, ОСОБА_3 , Новозаводський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Чернігівська обл.; відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 її матір - ОСОБА_2 померла (копії підтверджуючих документів додаються). За життя її матері на праві власності належала 1/4 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті матері позивач в установленому порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Амбарновою Л.М. 09.09.2022 відкрито спадкову справу №60/2022. Але, отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері позивач не має можливості, оскільки, як стало відомо з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта існує обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстроване 15.12.2016 року на підставі постанови головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бобок О.М. номер 52187495.
02.08.2023 позивач зверталася до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просила зняти арешт, накладений на майно її матері.
Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що вищенаведене обтяження - арешт порушують права позивача, вона змушена звернутися до суду з даним позовом
Сторони в судове засідання не з`явились.
Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести без її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.
Суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Оскільки всі особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла (а.с. 14, 15).
За життя ОСОБА_2 на праві власності належала 1/4 частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20, 21).
Після смерті матері ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Амбарновою Л.М. 09.09.2022 відкрито спадкову справу №60/2022 (а.с. 19).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №345543648 від 06.09.2023 щодо суб`єкта ОСОБА_2 існує обтяження - арешт нерухомого майна, зареєстроване 15.12.2016 року на підставі постанови головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Бобок О.М. номер 52187495 (а.с. 22).
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Згідно із ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до положень ч.ч. 4, 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із звичайним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи; яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
Частиною першою статті 12 цього Закону встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з положеннями п.2 ч.1 cт.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено Стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
За правилами ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнений виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем, повернення виконавчого документа до суду, який: його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 40 цього Закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Проте у постанові від 25.05.2017 у ВП №52187495 державним виконавцем не було знято арешт, накладений в процесі проведення виконавчих дій.
Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК Україниспособами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Як зазначено вище, після смерті матері позивача - ОСОБА_2 , на підставі заяви позивача про прийняття спадщини приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Амбарновою Л.М. 09.09.2022 відкрито спадкову справу №60/2022. Але оформити право власності і реалізувати свої права позивач не має можливості, оскільки на даний час залишається не знятим арешт на майно ОСОБА_2 , який був накладений в межах виконавчого провадження №52187495.
Вбачається, що дане виконавче провадження є завершеним, а виконавчий лист ще у 2017 році повернутий стягувачу згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2017 у ВП №52187495. У пункті 2 цієї постанови зазначалося, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 25.05.2020 (а.с. 25).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документа сплинув ще у травні 2020 року.
У даній ситуації наявність існуючого арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , при тому, що виконавчий лист №2515/8487/12, виданий 04.12.2612 повернутий стягувачу згідно постанови від 25.05.2017, а ВП №52187495 є завершеним, що підтверджується відомостями з автоматизованої системи виконавчого провадження (а.с. 26), призводить до порушення прав та інтересів позивача.
При цьому, наявність протягом тривалого часу (більше 6-ти років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Враховуючи вищенаведене у сукупності суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 280-288, 354 ЦПК України, суд, -
Скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було накладено постановою головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів (на теперішній час Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) Бобок О.М. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про обтяження 18060855, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження №18060855; вид обтяження: арешт нерухомого майна; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32952479 від 15.12.2016 16:16:47, ОСОБА_3 , Новозаводський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Чернігівська обл.; відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко