Єдиний унікальний номер 142/635/23
Номер провадження 6/142/11/24
У Х В А Л А

23 лютого 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А.,

при секретарі Курасевич В.В.,

представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко П.П.,

представника заявника ОСОБА_2 - адвоката Кравець В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Федоренко Поліною Петрівною, про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого за заявою ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2024 року до суду надійшла заява представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Федоренко П.П. про визнання судового наказу № 142/635/23, виданого Піщанським районним судом Вінницької області 15.01.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу - 23 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття таким, що не підлягає виконанню повністю. Також представник боржника просила зупинити виконавче провадження до вирішення обставин виконання судового наказу судом.

В обґрунтування своєї заяви представник зазначає, що 29 січня 2024 року ОСОБА_1 дізнався про видачу судового наказу випадково, із Державного реєстру судових рішень. Вказує, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спільна донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю ОСОБА_2 . ОСОБА_4 бере участь у житті та вихованні своєї доньки, проводить з дитиною увесь вільний час, цікавиться станом здоров`я доньки, турбується про неї, що підтверджується скріншотами переписки з ОСОБА_2 з мобільного застосунку «Телеграм». Також до заяви долучено скріншоти переписки із застосунку «Вайбер», з яких вбачається, що ОСОБА_5 надсилає фото доньки, повідомляє, що речі, придбані для доньки, підходять за розміром. В обгрунтування надання матері дитини фінансового забезпечення на утримання доньки додає платіжні інструкції за період з травня по грудень 2023 року на загальну суму 98734 грн., а також зазначає, що ОСОБА_2 надані ОСОБА_1 кошти на пологи в сумі 10000 грн. Крім цього, ОСОБА_1 також неодноразово купувалися або фінансувалось придбання засобів гігієни для дитини, дитячого харчування, промислових товарів, особистих потреб ОСОБА_2 , які він не вважав за потрібне обліковувати, оскільки вважав, що між ним та матір`ю дитини встановлена домовленість про спосіб та порядок спілкування, догляду, фінансового утримання дитини. Таким чином, ОСОБА_1 без виконавчого документу та примусового виконання рішення суду виконує свої батьківські обов`язки. Додатково представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 записував та оплачував лікарів педіатра та жіночої консультації лікарні "Інномед".

Враховуючи вказані обставини свідомого та добровільного виконання своїх батьківських обов`язків, вважає, що вищевказаний судовий наказ має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки немає матеріальної передумови для виконання рішення через об`єктивну відсутність обов`язку боржника. З ОСОБА_2 просила також стягнути 6000 грн. понесених судових витрат на користь ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із заявою представника боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, представник стягувача адвокат Кравець В.А. надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що при вирішенні питання про видачу судового наказу про стягнення аліментів за заявою ОСОБА_2 були враховані всі повідомлені заявником обставини, враховані норми процесуального та сімейного законодавства і видано судовий наказ законно. В своїй заяв, боржник ОСОБА_1 жодними належними та допустимими доказами не спростував тієї обставини, що їх донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу та на час безпосередньо видачі судового наказу від 15.01.2024 фактично проживала не з матір`ю, а з іншими особами, в т.ч. і з ним. А навпаки, в своїй заяві, боржник ОСОБА_1 визнає ту обставину, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживає із матір`ю ОСОБА_2 . Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Згідно із ч. 1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Боржником не надано доказів визначення між сторонами розміру аліментних платежів, періоду, протягом якого буде матеріально утримуватися дитина, порядок та спосіб виконання обов`язку утримувати дитину батьками, враховуючи норми сімейного законодавства. Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення. Оскільки боржником не наведено обставин, за яких слід вважати, що матір дитини не мала права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, при умові відсутності договору про сплату аліментів. Боржником, ОСОБА_1 , не доведено факт відсутності у нього матеріального обов`язку сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навіть і при умові добровільного забезпечення дитини, а обставини, які наведені боржником та його представником, жодним чином не є тими обставинами, які дають підстави для визнання судового наказу від 15 січня 2024 року таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 лютого 2024 року вказану заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

Ухвалою суду від 09 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, виданого за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 годину 30 хвилин 16 лютого 2024 року, в залі судових засідань №1; зупинено виконання за судовим наказом №142/635/23 від 15 січня 2024 року до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні 16 лютого 2024 року розгляд справи було відкладено на 23 лютого 2024 року за клопотанням представника заявника ОСОБА_2 адвоката Кравець В.А.

В судовому засіданні 23 лютого 2024 року представник боржника адвокат Федоренко П.П. підтримала подану заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, повністю, зазначивши, що надане ОСОБА_1 утримання своїй доньці ОСОБА_3 втричі перевищує встановлений законодавством для дитини відповідного віку прожитковий мінімум, боржником обрано належний спосіб захисту з огляду на особливості такого судового рішення як судовий наказ, відсутня матеріально-правова складова частина для виконання судового наказу, відтак просила заяву задовольнити.

Представник стягувача адвокат Кравець В.А. просила відмовити в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки у ОСОБА_2 на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу було право для такого звернення, таке право наявне і на час розгляду даної справи, оскільки дитина проживає з матір`ю, між батьками не досягнуто згоди та не існує юридично оформлених домовленостей про розмір та спосіб утримання дитини, передачу майна в рахунок сплати аліментів, тощо. Між сторонами існують напружені стосунки, щоразу ОСОБА_2 доводилось просити у ОСОБА_1 певні суми коштів на потреби дитини з невідомим результатом, мала місце реакція на такі прохання в агресивній формі, а після звернення її до суду із заявою про видачу судового наказу-спілкування припинено повністю. При цьому стягувач, не заперечуючи певну матеріальну підтримку, надану ОСОБА_1 з часу народження дитини до часу звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів, воліє мати впевненість та стабільність в наданні дитині утримання зі сторони батька, адже дитина ще є немовлям і до повноліття дитини мине багато часу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 листопада 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів, в якій вона просила суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) аліментів на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

До заяви було додано копію паспорта ОСОБА_2 та картки платника податків, витяг з реєстру Студенянської територіальної громади від 05 липня 2023 року, сформований за запитом законного представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає по АДРЕСА_1 , копію свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_3 , в якому батьком дитини записаний ОСОБА_1 , копію паспорта та картки платника податків ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 165 ЦПК України, враховуючи, що боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, судом 24 листопада 2023 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Вінницької області та Ямпільської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 .

15 січня 2024 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вихідним № 02-10/1401 від 08 листопада 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та території громади не зареєстрований.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 7 ст. 165 ЦПК України, 15 січня 2024 року судом було отримано відомості з Єдиного державного демографічного реєстру за № 406205 від 15 січня 2023 року, відповідно до яких ОСОБА_1 , зареєстрований в

АДРЕСА_2 частині 1 ст. 167 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

В статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині 2 ст. 183 СК України встановлено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно положень ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В частині 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

В силу статті 141 ЦПК України суд вирішив, що з боржника слід стягнути на користь держави судовий збір, що підлягав сплаті при зверненні до суду із даною заявою.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180, 182, 183, 185, 191 СК України, ст., ст. 160, 161, 167, 168, 169, 430 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів задоволено. 15 січня 2024 року видано судовий наказ, яким наказано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу 23 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання судового наказу у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 268 гривень 40 копійок.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно дост. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 1ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.ч. 1,7ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п.п. 4, 5 ч. 1ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно з ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п.п. 4 і 5 ч. 1ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому ст.ст.432,435 цього Кодексу.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, слід зробити висновок, що закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Завершенням судового захисту є фактичне виконання рішення суду, тому наведеними положеннями Основного Закону України встановлено обов`язковість до виконання судових рішень.

Виняток з цього правила становлять перелічені в ст. 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто, випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд враховує, що право на звернення до суду із позовом чи заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів належить особі, з якою проживають діти, та є безумовним, тобто, таким, що не обтяжено необхідністю існування жодної умови чи то дотриманням якогось порядку, тобто, таке право є абсолютним, належить особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, ОСОБА_2 довела наявність у себе такого права, надавши суду копію свідоцтва про народження дитини та посилаючись на те, що дитина перебуває на її утриманні.

Боржником наводяться обставини щодо утримання заявником та ним самим їх спільної дитини, однак вказується на наявність між батьками домовленості щодо здійснення ним в добровільному порядку сплати коштів, оплату медичних послуг матері та дитині, придбання одягу, дитячого харчування, засобів гігієни, але матеріали справи не містять даних про чітку суму аліментів, яку повинен сплачувати ОСОБА_1 на утримання доньки. Також боржником не надано підтвердження своїх щомісячних доходів, в зв`язку з чим неможливо встановити, чи сплачені ОСОБА_1 добровільно кошти на утримання доньки становлять частину його заробітку. При цьому вказуються та надаються докази про здійснення виплат з травня 2023 року по грудень 2023 року на різні суми.

При видачі судового наказу судом було встановлено наявність обов`язку боржника. Зазначені обставини боржником не спростовані. ОСОБА_1 , посилаючись на те, що у ОСОБА_2 відсутнє суб`єктивне право вимоги до нього як до боржника, не надав суду жодного доказу на підтвердження факту проживання дитини разом з ним та її перебування на його утриманні, як і не спростовано належними доказами факту проживання дитини разом з матір`ю, не доведено існування між батьками дитини юридично оформлених домовленостей щодо розміру, способу, періодичності, періоду сплати аліментів на утримання дитини, передачі майна в рахунок такої сплати, тощо.

Слід звернути увагу і на те, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У розумінні вимогст.432 ЦПК України не може бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, й факт лише часткового виконання обов`язку, без підтвердження наявності домовленості сторін та без підтвердження розміру доходу боржника, що унеможливлює зробити висновок про виконання ним повністю чи частково судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні передбачені ст. 432 ЦПК України підстави для задоволення заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Федоренко П.П. про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки боржником не доведено, що судовий наказ було видано помилково, або що обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як роз`яснено у Інформаційному листі, підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25 вересня 2015 року необхідно звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків встановлених законом.

В той же час, заявником не надано доказів на підтвердження підстав, визначених статтею 432 ЦПК України для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи складність даної справи, у відповідності до ч.6 ст. 259 ЦПК складання повного тексту ухвали слід відкласти на строк не більше як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи, та з метою забезпечення процесуальних прав та інтересів учасників процесу, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину ухвали в судовому засіданні 23 лютого 2024 року, в якому закінчився розгляд справи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 354, 432 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Федоренко Поліною Петрівною, про визнання судового наказу, виданого Піщанським районним судом Вінницької області 15.01.2024 року у справі з Єдиним унікальним номером 142/635/23, номер провадження 2-н/142/1/24, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу 23 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню повністю, - відмовити.

Зупинення виконання за судовим наказом №142/635/23 від 15 січня 2024 року скасувати.

Скорочена ухвала проголошена в судовому засіданні 23 лютого 2024 року, що є датою ухвалення судового рішення.

Повний текст ухвали складено 27 лютого 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Суддя: