Справа № 308/1010/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2024 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Павловської К.В.., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м. Ужгород, у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Свида Олександр Георгійович до Державної організації «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора» про зняття заборони з нерухомого майна,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 22.02.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 27.02.2024 року.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Свида Олександр Георгійович звернулися до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою про стягнення до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 січня 2024 року вказана позовна заява залишена без руху.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2024 року у справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позовна заява мотивована тим, що:
Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є спадкоємцем її брата ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкове майно складається з 1/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями їх матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадкове майно складається з 19/20 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно позовної заяви, спадкове майно спадкодавця ОСОБА_7 належало їй на підставі договору дарування в розмірі 9/10 частинах, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135 та 1/20 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.10.2004 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. №1-2886. Право власності за спадкодавцем зареєстроване КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» в книзі №48, номер запису: 5367, реєстраційний номер: 7676836. Дана інформація підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 05.02.2018 року, що засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В.
Позивачем звернуто увагу на те, що спадкодавець ОСОБА_7 отримала частину нерухомого майна згідно договору дарування, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135. Тобто на час вчинення даного правочину не існувало ніяких обмежень та заборон щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 .
В 2023 році співвласники нерухомого майна - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вирішили відчужити нерухомість, яка їм належить і знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Однак, виявилось, що на нерухомому майні, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 зареєстроване обтяження, яке унеможливлює здійснення дій з нерухомим майном.
Співвласник вказаної нерухомості ОСОБА_3 звернулась за інформацією до Державної організації «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора» та отримала довідку від 17.10.2023 року за № 560/01-16, згідно якої в архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої Ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза», щодо видачі позики від 26.06.1957 року реєстратором Першою Ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_8 , комментарій «1517-250, по поводу видачі ссуди 6000 руб.» Зазначено, що відмітки про скасування заборони (підстави з зазначенням сторінки у збірнику скасованих заборон) немає. Також в довідці зазначено, що документи Першої Ужгородської ДНК за 1957 рік передані на зберігання в Закарпатський обласний державний нотаріальний архів.
При цьому у позовній заяві зазначено, що громадянин ОСОБА_8 ніколи не був в числі власників нерухомості, яка на даний час належить у певних частках позивачам. Крім того, дана особа не є родичем позивачам ніякого ступеня спорідненості.
Адвокат зазначає, для з`ясування ситуації, інший співвласник вказаного майна ОСОБА_9 звернулась з клопотанням до Комунального підприємства Ужгородської міської ради «Архітектурно-Планувальне Бюро» (далі КП «АПБ») з метою з`ясування всіх обставин та можливих ситуацій щодо вказаного майна. Була отримана відповідь з КП «АПБ» за №443/23 від 17.10.2023 року, згідно якої було зазначено, що відповідно з матеріалами інвентаризаційних справ, які знаходяться на зберіганні даного комунального підприємства, станом на 31.12.2012 року наявна інформація про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 , колишня адреса: АДРЕСА_2 .
Одночасно КП «АПБ» повідомило, що по будинку належному до 2009 року гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , також відбулась зміна нумерації колишня адреса: АДРЕСА_1 .
Як зазначає адвокат, із-за змін в нумерації будинків та неналежного впорядкування всієї документації з боку державних або комунальних органів, склалась ситуація, де заборона наклалася на майно людей, які не мають відношення до громадянина ОСОБА_8 , який в 1957 році отримав якусь позику та не вчинив дій щодо зняття заборони на своє майно.
Адвокат наголошує на тому, що спадкодавець ОСОБА_7 отримала частину нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 згідно договору дарування, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135. Тобто на час вчинення даного правочину не існувало ніяких обмежень та заборон щодо нерухомого майна, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Якщо б існувала заборона з 1957 року, як це вказує Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, то здійснити правочин укладення договору дарування від 26.03.1999 року, було би неможливо.
При цьому у позові вказано на те, що всі ці документи та факти вказують на те, що вказана заборона виникла на майно інших людей, які не мають відношення до гр. ОСОБА_8 , який брав позику в 1957 році і тільки зміна адреса та помилки в документації призвели до незаконного обмеження прав громадян на користування та розпорядження своїм майном.
Адвокат зазначає, що дана заборона перешкоджає співвласникам будинку ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 належним чином розпоряджатися своїм майном, тобто мати можливість подарувати, продавати, обміняти тощо, внаслідок чого, вони позбавлені такого права у його здійсненні, чим порушено їх майнові права, що гарантовані Конституцією України та законами України.
У позовній заяві містяться покликання на ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен, ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст.15,16, ч.ч. 1,2 ст. 319, ч.ч.1 та 2 ст.321, ст.391 ЦК України.
При цьому як вказано у позовній заяві, враховуючи що обтяженим може бути лише майно боржника, що обтяження застосовується лише при наявності до того законних підстав, і таких підстав по відношенню позивачів не існує, відомостей про існування таких підстав у осіб, яким раніше належало дане майно на праві власності відсутні, що могло б розглядатись як прийняття боргу при прийнятті спадщини; ні стягувача, в інтересах якого і за повідомленням якого було застосовано заборону, ні первинного документу - підстави для заборони на даний час не існує, - то позивачі справедливо вважають, що при таких обставинах права позивачів порушені і підлягають судовому захисту.
Також як зазначає адвокат, враховуючи те що накладення арешту на майно позивачів відбулось із-за змін в нумерації будинків та допущених помилок в документації, відсутні правові підстави накладення вказаної заборони, відсутність судових спорів щодо видачі будь-яких позиків та судових рішень щодо отриманих позиків, позивачі вважають, що є всі підстави для зняття заборони з нерухомого майна по адресі: АДРЕСА_1 . Крім того, вимушені зазначити, що навіть всі строки позовної давності минули, так як з дати отримання позики невідомою нам особою ОСОБА_8 минуло більше 60 років.
Позивачі просять суд: зняти заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , комментарий НОМЕР_1 , що виникла згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» щодо видачі позики від 26.06.1957 року. Стягнути з відповідача понесені позивачами всі судові витрати та витрати на правничу (правову) допомогу.
21.02.2024 від відповідача по справі - перша Ужгородська Державна нотаріальна контора, надійшов лист в якому вказано на те, що перша Ужгородська державна нотаріальна контора є Відповідачем у справі, оскільки під час обтяження спірного майна виконувала функцію лише реєстратора та не порушувала прав Позивача, жодною дією чи бездіяльністю не перешкоджає Позивачу користуватися та розпоряджатися майном та не вчиняє інших дій, які б порушували права та інтереси Позивача. При цьому у листі зазначено, що на момент реєстрації заборони у 1957 році предметом обтяження був будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_8 . Згідно довідки КП Архітектурно-планувальне бюро Ужгородської міської ради від 17.10.2023 №3443/23, що додана до позовної заяви, наявна інформація про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 - який раніше мав адресу - АДРЕСА_2 , а будинку належному ОСОБА_8 присвоєно номер АДРЕСА_4 ).
Позивачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно заяви поданої представником позивача адвокатом Свидою О.Г., просить розгляд справи проводити за відсутності позивачів та їх представника.
Представник відповідача по справі - першої ужгородської державної нотаріальної контори, до суду не з`явився повторно, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позовну відповідачем не подано.
У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, на підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку:
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є спадкоємцем її брата ОСОБА_6 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 і спадкове майно складається з 1/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .
Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи копіями:
свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В. від 01.12.2005 року, Спадкова справа №629/2004 рік. Зареєстровано в реєстрі за №3-3696:
Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунальне підприємство «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» номер витягу: 12859734 від 12.12.2006.; реєстраційний №7676836, будинок: АДРЕСА_1 ; Номер запису: 5367 в книзі: 48. Форма власності: приватна спільна часткова, частка 1/20.
Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №50791673 від 05.02.2018 спадкодавець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкове майно 19/20 будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Спадкове майно спадкодавця ОСОБА_7 належало їй на підставі договору дарування в розмірі 9/10 частинах, посвідченого 26.03.1999 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. № 2-135 та 1/20 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.10.2004 року Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою за р. №1-2886. Право власності за спадкодавцем зареєстроване КП «Ужгородське міжрегіональне бюро технічної інвентаризації» в книзі №48, номер запису: 5367, реєстраційний номер: 7676836. Дана інформація підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 05.02.2018 року, що засвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В.
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцями їх матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і спадкове майно складається з 19/20 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом зареєстрованим в реєстрі №23 та №24 від 05.02.2018 спадкова справа №07/2017, виданого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В. за померлою ОСОБА_10 , на майно померлої, а саме 19/20 житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтв про спадщину позивачі ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину зареєстрованого №24 спадкова справа №07/2017 від 05.02.2018) та ОСОБА_1 (свідоцтво про право на спадщину зареєстрованого №23 спадкова справа №07/2017 від 05.02.2018)отримали по 19/40 частини кожна - житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Витягу №112812471 від 05.02.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності 19/40 АДРЕСА_1 .
На підтвердження вказаному матеріали справи містять також витяги про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Згідно довідки 17.10.2023 №560/0116 першої ужгородської державної нотаріальної контори виданої ОСОБА_3 , вбачається, що згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н Заготуправлением Закарпатского облпотребсоюза, щодо видачі позики від 26.06.1957 року реєстратором Першою ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_8 , «комментарий НОМЕР_1 , по поводу видачі ссуди 6000 руб.» Відмітки про скасування заборони (підстави з зазначенням сторінки у збірнику скасованих заборон) немає.
Зазначено також, що документи Першої ужгородської ДНК за 1957 рік передані на зберігання в Закарпатський обласний державний нотаріальний архів (м. Ужгород, вул. Гойди, 8, 4-й поверх).
Згідно листа КП «Архітектурно-планового бюро» Ужгородської міської ради №443/23 від 17.10.2023, у відповідь на клопотання позивача ОСОБА_1 , від 16.10.2023р. зазначено, що з матеріалами інвентаризаційних справ, які знаходяться на зберіганні в КП «Архітектурно-планувальне бюро» Ужгородської міської ради, станом на 31.12.2012р. наявна інформація про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 , колишня адреса; АДРЕСА_2 .
Одночасно повідомлено і про те, що по будинку належному до 2009р. гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , також відбулась зміна нумерації - колишня адреса: АДРЕСА_1 .
Згідно статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Нерухоме майно - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.
За змістом статті 3 Закону №1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) вчиняються, якщо право власності чи інше речове право на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті та статтею 4 1 цього Закону.
Згідно частини другої статті 19 Закону №1952-IV державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: 1) встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; 2) рішень судів, що набрали законної сили; 3) ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; 4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; 5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; 7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Статтею 91 Цивільного кодексу України передбачено, що юридичні особи мають цивільні права та обов`язки - цивільну правоздатність, яка виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до положень статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Згідно статті 33 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 15 травня 2003 року №755-IV юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ними органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Відповідно до Стаття 73 Закону України "Про нотаріат" містить перелік випадків, коли державний нотаріус накладає заборону на відчуження об`єкта нерухомого майна. Так, заборона накладається тоді, коли: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона;при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.
До інших передбачених законом випадків належить накладення арешту на об`єкти нерухомого майна органами дізнання чи слідства або судовими установами у зв`язку зі справами, що знаходяться в їхньому провадженні.
Відповідно до Стаття 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Відповідно до ч.1 і 5 ст. 41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу.
Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частинами 1 та 2 ст.321 ЦК України передбачено, зокрема, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Судом встановлено, що згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон першої ужгородської держнотконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н Заготуправлением Закарпатского облпотребсоюза, щодо видачі позики від 26.06.1957 року реєстратором Першою Ужгородською держнотконторою було зареєстровано обтяження: заборона (архівний запис) майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_8 , «комментарий НОМЕР_1 , по поводу видачі ссуди 6000 руб.»
Відомостей, що на даний час юридична особа Заготуправлением Закарпатского облпотребсоюза, або його правонаступник існує або ліквідовано (припинено) суду не надано, такі не підтверджується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є відкритим для вільного доступу.
Разом із тим, з матеріалів справи встановлено, що обтяження: заборона (архівний запис) майна, здійснено щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_8 , «комментарий НОМЕР_1 , по поводу видачі ссуди 6000 руб.»
Відомостей щодо того, що ОСОБА_8 на момент вчинення запису був власником спірного будинку або є власником на даний час в матеріалах справи відсутні та суду такі не надані. Згідно архівної довідки, по будинку належному до 2009 р. гр. ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 , відбулась зміна нумерації колишня адреса: АДРЕСА_1 .
Також, встановлено, що станом на 31.12.2012 наявна інформація про зміну нумерації будинку АДРЕСА_1 , колишня адреса: АДРЕСА_2 .
Вказане може свідчити про те, що у зв`язку із зміною нумерації будинків, на даний час існує заборона (архівний запис) на відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , «комментарий 1517-250, що виникла згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» щодо видачі позики від 26.06.1957 року».
Враховуючи, що обтяженим може бути лише майно боржника, що обтяження застосовується лише при наявності до того законних підстав, і таких підстав по відношенню позивачів суду не надано, відомостей про існування таких підстав у осіб, яким раніше належало дане майно на праві власності відсутні, що могло б розглядатись як прийняття боргу при прийнятті спадщини; ні стягувача, в інтересах якого і за повідомленням якого було застосовано заборону, ні первинного документу - підстави для заборони на даний час не існує, з урахуванням відповідей наданих Державним архівом Закарпатської області та Закарпатським обласним державним нотаріальним архівом, не відоме місце знаходження і інші необхідні для пошуку дані про особу «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» (по відношенню до якого застосовано дане обтяження), - то суд вважає, що при таких обставинах права позивачів порушені і підлягають судовому захисту.
Враховуючи наведені вище норми матеріального та процесуального права, зважаючи на те, що відомостей про юридичну особу «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» або правонаступника вказаної юридичної особи відсутні, беручи до уваги, що відсутність у позивачів права вчиняти будь-які правочини відносно нерухомого майна у зв`язку з реєстрацією в Державному реєстрі прав обтяження перешкоджає йому у повній мірі реалізовувати свої права власника (право володіння, користування, розпорядження), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача понесені позивачами всі судові витрати та витрати на правничу (правову) допомогу.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи ; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, позовна заява містить лише ордери на представництво адвокатом інтересів позивача. Однак підтвердження понесених позивачами витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять.
Разом із тим ні позивачами ні їх представником, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір судових витрат в даній справі, а тому доводи представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу є безпідставними і необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки позов задоволено повністю, то судові витрати, сплачена сума судового збору, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 43, 49, 258, 265, 274, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник - адвокат Свида Олександр Георгійович до Державної організації «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора» про зняття заборони з нерухомого майна, задовольнити частково.
Зняти заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , комментарий НОМЕР_1 , що виникла згідно архівних даних Реєстру для реєстрації заборон Першої ужгородської держконтори за 1950-1960 роки на підставі повідомлення б/н «Заготоуправлением Закарпатского облпотребсоюза» щодо видачі позики від 26.06.1957 року.
Стягнути із відповідача Державної організації «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора» на користь позивачів ОСОБА_1 : ( АДРЕСА_5 Паспорт НОМЕР_2 , виданий Ужгородським MB ГУ ДМС України в Закарпатський області 05.06.2014 року Ідентифікаційний код № НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 : ( АДРЕСА_6 Паспорт НОМЕР_4 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатський області 22.10.1997 року Ідентифікаційний код № НОМЕР_5 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 Паспорт НОМЕР_6 , виданий Ужгородським МУ УМВС України в Закарпатський області 03.02.2011 року, Ідентифікаційний код № НОМЕР_7 ), сплачений ними судовий збір у сумі 3 633,60 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Позивачі:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 Паспорт НОМЕР_2 , виданий Ужгородським MB ГУ ДМС України в Закарпатський області 05.06.2014 року Ідентифікаційний код № НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_6 Паспорт НОМЕР_4 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатський області 22.10.1997 року Ідентифікаційний код № НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 : АДРЕСА_5 Паспорт НОМЕР_6 , виданий Ужгородським МУ УМВС України в Закарпатський області 03.02.2011 року, Ідентифікаційний код № НОМЕР_7 .

Відповідач: Державна організація «Перша Ужгородська Державна нотаріальна контора», 88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47 .

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош