Справа № 485/1114/23
Провадження №2/485/19/24
27 лютого 2024 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі
головуючої судді Бодрової О.П.,
за участю секретарів судового засідання Літвінової Д.Ю., Плакси О.В.,
представника позивача Шерстюк Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Комуністична партія України, про визнання договору дарування недійсним,
Короткий зміст позовних вимог
Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Інші процесуальні дії у справі
Суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області своєю ухвалою від 14 вересня 2023 року відкрила провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначила підготовче засідання.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 23 листопада 2023 року задовольнив клопотання позивача та витребував у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко Олесі Михайлівни, ОСОБА_1 та Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України копію договору дарування нерухомого майна від 31.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко Олесею Михайлівною та зареєстрованого за №1560.
Снігурівський районний суд Миколаївської області своєю ухвалою від 26 грудня 2023 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Позиції учасників справи
Представник позивача, за довіреністю, Шерстюк Ю.І., у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 , представник Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Комуністична партія України, у судове засідання повторно не з`явилися - про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, причини не явки суду не відомі.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Загальновідомим в межах України є той факт, що у 2014 році Міністерство юстиції України звернулось до суду із позовом про заборону діяльності Комуністичної партії України у зв`язку із порушенням партією статті 5 Закону України «Про політичні партії в Україні», чинної на момент подання заяви. Зазначена обставина відома широкому колу осіб, в тому числі і складу суду, вона не потребує доказування тому, що об`єктивність її існування очевидна. Також загальновідомим, є той факт, що рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022 року у справі № 826/9751/14, яке набрало законної сили 27.07.2022 року, позов Міністерства юстиції України було задоволено, заборонено діяльність Комуністичної партії України; передано майно, кошти та інші активи Партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. Таким чином, на підставі цього судового рішення діяльність Комуністичної партії України припинено, а її майно, кошти, інші активи підлягають переходу у власність держави.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що для вирішення питання про визнання недійсним правочину оспорюваного заінтересованою особою правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи.
У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду із позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних із вчиненням такого правочину. Тому, у разі оскарження правочину заінтересованою особою необхідним є надання оцінки дій сторін цього договору в контексті критеріїв добросовісності, справедливості, недопустимості зловживання правами, зокрема, спрямованим на позбавлення позивача в майбутньому законних майнових прав.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.
Із конструкції частини третьої статті 13 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника, може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).
Недійсність договору як приватно-правова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України. Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.
Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.
У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.
Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.
Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.
Саме такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року (провадження N 6-1873цс16), від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та від 09 вересня 2017 року у справі N 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Спірний договір фактично було укладено між Партією, щодо якої на момент укладання договору розглядалося питання про заборону її діяльності, та ОСОБА_1 . При цьому за адресою розташування земельної ділянки, яка передавалась у дар за договором, розташоване майно належне Комуністичній партії України.
Такі дії учасників договору, під час розгляду судом справи про заборону діяльності Комуністичної партії України, свідчать про їх намір уникнути наслідків прийнятого судового рішення, які виразились у позбавленні права власності на належне Партії майно.
Отже, спірний правочин був спрямований не на реальне настання наслідків договору дарування, а для уникнення наслідків заборони діяльності Партії. Так, Міністерство юстиції на сьогоднішній день фактично є кредитором у спірних відносинах та забезпечує передачу у власність майна, коштів та інших активів забороненої Партії. Разом з цим дії учасників спірного договору свідчать про їх намір завдати шкоди інтересам кредиторів, оскільки правочин було вчинено після відкриття провадження у справі за позовом Міністерства юстиції про заборону Комуністичної партії України та був спрямований на зменшення свого майна з метою його приховання від звернення стягнення кредиторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів на користь Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 3355 грн з кожного.
Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили.
На підставі викладеного, ст.16, 216, 234 ЦК України, ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", керуючись ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133,141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273,280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
Задовольнити позовну заяву Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , Миколаївської обласної організації Комуністичної партії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Комуністична партія України, про визнання договору дарування недійсним.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Міністерства юстиції України судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в сумі 3355,00 грн (три тисячі триста п`ятдесят п`ять гривень) 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Повне рішення складено 07 березня 2024 року.
Суддя О.П.Бодрова