Справа № 139/41/24
Провадження № 2/139/20/24
У Х В А Л А

(в порядку ч. 3 ст. 185 ЦПК України)

08 лютого 2024 року смт Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Тучинська Н.В., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и л а:

Від представника позивача адвоката Крушинської Антоніни Андріївни 22 січня 2024 року до суду поштою надійшла вказана позовна заява. Предметом позову є розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 листопада 1996 року у Вінницькому міському відділі РАГС, із громадянином Йорданії. Підставою для такого позову названо обставину, що подружжя спільних дітей не має і що відповідач не підтримує зв`язок із позивачем, що спільне господарство між сторонами не ведеться, що шлюб набув формальних ознак. Останнім відомим місцем проживання відповідача зазначено с. Бахтин Могилів-Подільського (раніше Мурованокуриловецького) району Вінницької області.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом було витребувано від компетентного органу інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. Крім того, на задоволення клопотання представника позивача, поданого разом з позовом, інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача було витребувано з управління ДМС у Вінницькій області.

Відповідно до інформацій Мурованокуриловецької селищної ради (орган реєстрації місця проживання за останнім, вказаним позивачем, відомим місцем проживання відповідача) та УДМС у Вінницькій області (орган обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання у Вінницькій області), інформація про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 відсутня, зареєстрованим або знятим з реєстрації місця проживання у Вінницькій області він не значиться.

Крім того, відповідно до відкритої, а суддям, відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень», з повним доступом, інформації, що міститься Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_1 уже вчетверте звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовом про розірвання шлюбу. Так, згідно судових рішень за №№ 101633084 та 102504039, у справі № 139/932/21 (провадження № 2/139/311/21), останнім відомим місцем реєстрації ОСОБА_2 було зазначено Йорданію.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею ухвалою від 29 січня 2024 року у відповідності до правил ст. 185 ЦПК України позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, а позивачу надано строк для усунення недоліків терміном сім днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали про залишення позову без руху представник позивача адвокат Крушинська Антоніна Андріївна отримала на зазначену у позовній заяві свою електронну пошту 30 січня 2024 року.

08 лютого 2024 через систему "Електронний суд" представник позивача - адвокат Крушинська А.А. подала клопотання/заяву, в якому повідомила суд, що з позовною заявою до суду було подано Акт про проживання відповідача без реєстрації місця проживання від 29.01.2022 року, який підтверджує тимчасове відоме позивачу місце проживання відповідача в с. Бахтин Вінницької області з 05.11.1996 до 20.08.2000, а тому просить вирішити питання про відкриття провадження у справі та здійснити виклик (повідомлення) відповідача через оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч. 11 ст. 28 ЦПК України.

Судом не приймається до уваги клопотання представника позивача про відкриття провадження у справі та здійснення виклику (повідомлення) відповідача через оголошення на офіційному сайті суду відповідно до ч. 11 ст. 28 ЦПК України, з врахуванням такого:

Як зазначено в ухвалі про залишення позову без руху, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» іноземний елемент - це ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цивільним процесуальним кодексом України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін (стаття 497 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 у справі № 127/26268/18 зазначив: «У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

З урахуванням викладеного, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила підсудності. Тому суд повинен був з`ясувати питання про те, чи поширюється його компетенція на розгляд даної справи».

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

До виключної підсудності судам України (ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право») ця справа з іноземним елементом не належить.

Таким чином, справа за позовом ОСОБА_1 до громадянина Йорданії ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому нема дітей, може належати до підсудності судам України лише у випадку:

1)якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України (п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»),

2)якщо на території України відповідач у справі має (а не мав!) місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення.

Отже, представником позивача не було усунуто недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху, зокрема, не було надано документів, що підтверджують підсудність справи Мурованокуриловецькому районному суду чи будь-якому іншому суду України (наприклад, угоду між сторонами про підсудність справи чи докази, що громадянин Йорданії ОСОБА_2 має місце проживання на території України).

Строк на усунення недоліків, зазначених в ухвалі від 29 січня 2024 року про залишення позову без руху, з урахуванням обставини, що представник позивача отримала його 30 січня 2024 року, скінчився 06 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185, ст. 260, 261 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу (її представнику адвокату Крушинській А.А.) разом з усіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу постановлено та підписано 08 лютого 2024 року.

Суддя: __________________