Дата документу 07.03.2024 Справа № 462/9545/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 462/9545/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І.
Провадження №22-ц/807/689/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Гришко Івана Івановича на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року про повернення справи за територіальною підсудністю до іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника, адвоката Гришко Івана Івановича до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 в особі представник, адвокат Гришко Іван Іванович звернулася до Залізничного районного суду м. Львова суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги мотивував тим, що 12 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюбу. За час перебування у шлюбі ними, як подружжям, за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме:

1) нежитлове приміщення, загальною площею 66,00 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 13 листопада 2023 року становить 1 134 195,35 грн;

2) нежитлове приміщення, загальною площею 117,70 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 10 листопада 2023 року становить 2 060 365,15 грн;

3) нежитлові приміщення, загальною площею 130,50 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 01 липня 2023 року становить 4 103 786,00 грн;

4) нежитлове приміщення, загальною площею 120,60 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 листопада 2023 року становить 2 148 889,58 грн;

5) житлове приміщення, загальною площею 51,80 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 01 листопада 2023 року становить 2 321 865,00 грн;

6) нежитлове приміщення, загальною площею 104,90 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_6 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 листопада 2023 року становить 1 869 141,93 грн;

7) нежитлове приміщення, загальною площею 73,10 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_7 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 листопада 2023 року становить 1 302 519,31 грн;

8) нежитлове приміщення, загальною площею 50,30 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_8 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 листопада 2023 року становить 896 261,58 грн;

9) квартира АДРЕСА_9 . Ринкова вартість вказаного нерухомого майна згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості станом на 12 листопада 2023 року становить 1 630 573,22 грн.

Право власності було зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Окрім цього, з мето ведення підприємницької діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів було засновано низку юридичних осіб, а саме:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька фармацевтична компанія» (, місцезнаходження: 69118, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 4-Б, прим.8). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 500 000,00 грн;

2) Приватне підприємство Львівська фармацевтична компанія» (, місцезнаходження: 79017, Львівська область, м. Львів, вул. Зелена, буд. 54, прим.2). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 1000 000,00 грн;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Азов-фарма» (, місцезнаходження: 69004, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 4Б, прим.8-А). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 710 000,00 грн;

4)Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська фармацевтична компанія» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим.12). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 25 000,00 грн;

5) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ля гранд» (, місцезнаходження: 69035, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим.5). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 99 000,00 грн;

6) Товариство з обмеженою відповідальністю «Світова фармацевтична компанія» (, місцезнаходження: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, прим.25). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 1 000,00 грн;

7) Товариство з обмеженою відповідальністю «Вільна фармацевтична компанія» (, місцезнаходження: 69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, кв.25). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 1000,00 грн.

Також, під час перебування у шлюбі ОСОБА_2 за рахунок спільних коштів подружжя набув корпоративні права у наступних юридичних особах:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарма-Люкс» (, місцезнаходження: 69004, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи в період перебування ОСОБА_2 засновником товариства становив 1 500 000,00 грн;

2) Приватне підприємство «Азовська фармацевтична компанія» «Здрава» (, місцезнаходження: 69004, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 4-Б, прим.8-А). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи в період перебування ОСОБА_2 власником товариства становив 2 000 000,00 грн;

3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтенд» (, місцезнаходження: 69067, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 53, прим.61-64,66-67). Розмір статутного капіталу вказаної юридичної особи становить 5 000 000,00 грн.

Позивач посилався на відповідні норми СК України й вважала, що визначені майно та корпоративні права підприємств були придбані позивачем та відповідачем в період шлюбу за рахунок спільних коштів, є спільною сумісною власністю подружжя, так як набуто подружжям у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, проте відповідач відмовляється від добровільного поділу, а тому в даному випадку позивач має право на отримання у власність 1/2 частки належних відповідачу об`єктів нерухомості та виплату грошової компенсації в розмірі 50% вартості частки у статутних капіталах вищезазначених підприємств, які суд просить стягнути та здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року справу №462/6545/23 передано за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

01 лютого на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла зазначена справа.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року справу №462/9545/23 передано за підсудністю на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Не погоджуючись з таким судовим рішення, ОСОБА_1 , представник, адвокат Гришко І.І. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року про передання справи на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції в порушення вимог частини 1 та 2 ст.32 ЦПК України після надходження справи з Залізничного районного суду м. Львова, який визначив передати справу на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю, останній не прийняв її та не вирішив питання про відкриття провадження у справі для подальшого її розгляду, чим порушив права позивача на доступ до правосуддя, не врахувавши також, що ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 05 лютого 2024 року про передання справи за підсудністю не оскаржувалась жодною із сторін по справі та набрала законної сили 22 січня 2024 року, а отже підлягає виконанню. Крім того, зазначив, що основна частина майна подружжя, яке підлягає поділу, знаходиться у межах Запорізької області ( м. Запоріжжя), сукупна вартість якого перевищує вартість майна, яке знаходиться у Залізничному районі м. Львова, що також було встановлено судом в ухвалі Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2023 року, яка набрала законної сили.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пунктом 9 частиною 1 ст. 353 ЦПК України передбачено оскарження ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Передаючи справу на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова, суд першої інстанції виходив з того, що грошова компенсація вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Інтенд», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_10 має лише грошову оцінку та не пов`язана із правами та обов`язками самого товариства, адже право власності на майно, передане учасниками господарського товариства як влад, належить товариству, а не його учасникам (засновникам). Враховуючи, що об`єктом поділу майна подружжя є корпоративні права подружжя, які не являють собою право власності на нерухоме майно і не пов`язані з ним, суд прийшов до висновку про те, що Залізничним районним судом м. Львова було помилково передано за підсудністю справу №462/9545/23 до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Також направляючи справу за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова, суд першої інстанції врахував правила виключної підсудності спорів, які виникають з приводу нерухомого майна, вартість якого перевищує вартість іншого спірного нерухомого майна, а саме за місцем знаходження нежитлового приміщення, загальною площею 130,50 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якого становить 4 103 786,00 грн

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частина 1 ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

У пунктах 1, 2 та 36 Постанови №3 Пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 2 цієї статті визначено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів, справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Передача справи на розгляд до іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, у якій просить суд:

1) визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частки наступних об`єктів нерухомого майна:

- нежитлове приміщення, загальною площею 66,00 кв.м., розташованого за АДРЕСА_1 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 117,70 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 130,50 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 120,60 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ;

- житлове приміщення, загальною площею 51,80 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 104,90 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 73,10 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_7 ;

- нежитлове приміщення, загальною площею 50,30 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_8 ;

- квартира АДРЕСА_11 .

2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69118, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4-Б, прим. 8);

3) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтенд» (; місцезнаходження: 69067, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Лізи Чайкіної, 53, прим. 61-64, 66-67);

4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Приватного підприємства «Львівська фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 79017, Львівська обл., м. Львів, вул. Зелена, буд. 54, прим. 2);

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 355000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Фарма» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4Б, прим. 8-А);

6) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим. 12);

7) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ля Гранд» (; місцезнаходження: 69035, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Михайла Гончаренка, буд. 13-А, прим. 5);

8) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Світова фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, кв. 25);

9) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна фармацевтична компанія» (; місцезнаходження: 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 115, кв. 25) в сумі 500 грн. 00 коп.;

10) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 750000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарма Люкс» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158);

11) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000000 грн. 00 коп. як компенсацію 1/2 вартості частки ОСОБА_2 у статутному капіталі Приватного підприємства підприємство «Азовська фармацевтична компанія «Здрава» (; місцезнаходження: 69004, Запорізька обл., м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 4-Б, прим. 8-А). (т.1 а.с.1-17).

Отже, предметом спору в даному випадку є подружнє майно, яке на думку позивача підлягає поділу між ними в порядку Сімейного Кодексу України.

Шість об`єктів нерухомого майна, які є предметом поділу знаходяться на території Запорізької області ( м. Запоріжжя) вартість яких становить на загальну суму 11 041 946, 11 грн, два об`єкта нерухомого майна знаходяться у м. Львові вартість яких становить на загальну суму 6 425 651,00 грн. Підприємства, грошову компенсацію вартості часток яких у статутному капіталі просить стягнути позивачка дев`ять з яких знаходяться на території Запорізької області ( м. Запоріжжя), одне у м. Львові.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України, у ОСОБА_1 виникло право пред`явити даний позов за виключною підсудністю. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).

Подаючи позовну заяву саме до Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 посилалася на те, що деяке нерухоме майно подружжя, яке вона бажає поділити знаходиться на території яка відноситься до юрисдикції даного суду.

Ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 04 січня 2024 року про передачу справи №462/6545/23 за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Запоріжжя мотивована тим, що предмет позову стосується нерухомого майна, що відноситься до виключної підсудності (ст. 30 ЦПК України). З огляду на те, що місцезнаходження основної частини майна та ТОВ «Інтенд», вартість статутного капіталу якого є найвищою серед інших об`єктів, а саме 5 000 000,00 грн, територіально не відноситься до Залізничного районного суду м. Львова, а тому суд першої інстанції прийшов висновку про наявність підстав для направлення даної справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя до юрисдикції якого відноситься ТОВ «Інтенд» (, місцезнаходження: 69067, Запорізька область, м. Запоріжжя. вул. Лізи Чайкіної, 53, прим. 61-64,66-67). Судом також зазначено, що згідно з отриманої судом 03 січня 2024 року на запит інформації відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у Львівській області не значаться зареєстрованими (т.2 а.с.127-131).

Дана ухвала суду сторонами не оскаржувалась, в апеляційному порядку не переглядалась, у зв`язку з чим набула законної сили 22 січня 2024 року (т.2 а.с.135-137)

Статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже повернення справи, яка передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, не передбачено процесуальним законом, оскільки така справа повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Аналогічні висновки викладені Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 23 лютого 2022 року у справі №281/128/21.

Окрім цього, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі №295/3792/16-ц зазначив, що відповідно до приписів частини 2 статті Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Водночас Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 05 лютого 2024 року повернув справу на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова, ухвала якого сторонами у справі не оскаржувалась та набула законної сили 22 січня 2024 року.

З огляду на наведене і, враховуючи те, що норма статті 32 ЦПК України містить пряму заборону щодо спорів між судами з приводу підсудності, а на суд покладено обов`язок прийняти справу до свого провадження після її направлення за правилами статті 31 цього Кодексу, правові підстави для чергової передачі справи до Залізничного районного суду м. Львова відсутні.

Крім того, досліджуючи матеріали справи, Залізничний районний суд м. Львова встановив, що основа частина майна подружжя, яка підлягає поділу, знаходиться у межах Запорізької області (м. Запоріжжя), сукупна вартість якого перевищує вартість майна, яке знаходиться у Залізничному районі м. Львова. Відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 , серед іншого, компенсацію 1/2 вартості частки у статутному капіталі ТОВ «Інтенд», розмір статутного капіталу якого становить 5 000 000,00 грн. З огляду, на те, що місцезнаходження основної частини майна ТОВ «Інтенд», вартість статутного капіталу якого є найвищою серед інших об`єктів, територіально не відноситься до Залізничного району м. Львова, зазначений суд прийшов до висновку про наявність підстав для направлення справи №462/9545/23 за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Окрім цього під час прийняття ухвали про передачу даної справи за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя Залізничний районний суд м. Львова керувався наступними мотивами, а саме взяв до уваги правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. З аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю убачається її спрямованість у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Словосполучення « з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі №404/3167/18 , у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18.

Отже, передавши оскаржуваною ухвалою справу до Залізничного районного суду м. Львова, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ст. 32 ЦПК України, за якими спори між судами про підсудність не допускаються, а також не взяв до уваги, що основна частина майна подружжя, яка підлягає поділу, знаходиться у межах Запорізької області (м. Запоріжжя), сукупна вартість якого перевищує вартість майна, яке знаходиться у Залізничному районі м. Львова.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена.

На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд вважає, що постановлена Заводським районним судом м. Запоріжжя 05 лютого 2024 року ухвала про передання справи за територіальною підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України з підстав, передбачених ст.30 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, на підставі п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Аргументи апеляційної скарги є виправданими.

Разом з тим колегія суддів не вбачає підстав для розподілу судових витрат в зв`язку з переглядом справи в апеляційному суді, оскільки передача справи до суду першої інстанції для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору, при якому вирішуються питання розподілу понесених сторонами судових витрат згідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Гришко Івана Івановича - задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду у цій справі скасувати.

Справу №462/9545/23 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повна постанова складена 07 березня 2024 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Маловічко С.В.