Справа № 308/3869/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року (повний текст рішення складено 21.07.2023, головуюча суддя Голяна О.В.) у справі №308/3869/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позов мотивовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.1993. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: 1) донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що відносини між сторонами протягом декількох останніх років погіршилися, між ними припинено шлюбні відносини, сформувалися протилежні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим.

Посилаючись на дані обставини, позивач просила розірвати шлюб, укладений 07.08.1993 року між сторонами, зареєстрований відділом ЗАГСу Ужгородської міської управи, про що зроблено відповідний актовий запис №542.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2023 позов ОСОБА_2 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 07.08.1993 відділом ЗАГСу Ужгородської міської управи, актовий запис №542. Вирішено питання про судові витрати.

На це рішення апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 . Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення ухвалено судом під час дії строку примирення подружжя, який був визначений ухвалою місцевого суду від 21.04.2023 та повинен становити 3 місяці. Стверджує, що вказаний строк повинен був обраховуватися з 22.04.2023 та закінчуватися у відповідне число останнього місяця 22.07.2023. Вказує, що таким чином порушено право відповідача на примирення та вимоги процесуального права. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні факти належного повідомлення (саме судовою повісткою) та наявності повторної неявки відповідача.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом надіслання судових повісток на електронну пошту, яку вказували сторони у документах, що подавались до суду (а.с. 69, 71-72). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим, а вжиті судом заходи до примирення сторін результату не дали.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07.08.1993 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: 1) донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.10); 2) син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.11).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України).

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України).

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Законом закріплено право подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання у будь-який момент існування шлюбу. Існують випадки, коли рішення щодо розірвання шлюбу позитивно сприймається лише одним із подружжя у той час, як інший прагне зберегти шлюбні відносини та сім`ю. В Україні регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння.

Встановивши право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відсутність вільної згоди на розірвання шлюбу іншим з подружжя не є перепоною для ухвалення відповідного рішення судом.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2023 відповідачем було подано заяву про надання сторонам строку на примирення (а.с.24).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2023 заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено. Надано сторонам термін для примирення строком на три місяці. Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення. Також в ухвалі зазначено, що після закінчення строку для примирення та відновлення провадження призначено дату розгляду 21.07.2023 о 09 год. 00 год. (а.с.29). Така ухвала суду сторонами не оскаржувалась.

Колегія суддів зазначає, що твердження відповідача про порушення його права на примирення є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи, оскільки питання надання сторонам строку для примирення ініційовано саме відповідачем, і таке клопотання місцевим судом було задоволено.

Доказів того, що відповідачем вживалися якісь заходи задля примирення із позивачем у визначений судом строк апелянтом не надані.

Натомість ОСОБА_2 17.07.2023 було подано до суду клопотання про розгляд справи без її участі, у якому нею повідомлено, що примирення сторін не відбулося, а, навпаки, відносини сторін ще більше погіршилися. Вказано, що відповідач систематично погрожує, принижує, знецінює позивача, а також здійснює психологічне та фізичне насилля щодо неї. Стверджувала, що подальше перебування у шлюбі з ОСОБА_1 кардинально суперечить її інтересам та інтересам дітей, зокрема, спілкування з відповідачем негативно впливає на її фізичне та ментальне здоров`я (а.с.34-35).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, що призводить до порушення його процесуальних прав, оскільки такі спростовуються наявними у матеріалах справи розписками про отримання повістки про виклик до суду (а.с.19, 27). Надаючи сторонам строк для примирення, суд першої інстанції в такій ухвалі визначив і дату судового засідання після закінчення цього строку 21 липня 2023 року. Повістку про виклик в судове засідання на зазначену дату відповідач отримав 21.04.2023 особисто (а.с.27).

Апеляційний суд звертає увагу, що подаючи апеляційну скаргу та не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, відповідач ОСОБА_1 свої доводи з цього приводу зводить виключно до порушень місцевим судом, на його думку, вимог процесуального закону, не зазначаючи при цьому жодних заперечень та спростувань по суті позовних вимог.

Судова колегія зазначає, що доводи апеляційної скарги, що оскаржуване рішення ухвалено під час дії строку для примирення та під час зупиненого провадження є необґрунтованими та не можуть свідчити про незаконність оскаржуваного рішення в силу обставин, які склалися між сторонами.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивача з даним позовом до моменту розгляду справи апеляційним судом пройшло більше десяти місяців, сторони мали достатньо часу для примирення, а позивач вправі була скористатися своїм правом відмовитися від позову, однак таким правом не скористалася.

За таких обставин висновок місцевого суду про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило інтересам позивача.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 258, ст. 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 року.

Головуюча:

Судді: