Справа № 308/4539/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Гусоньки З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільницький Сергій Михайлович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року у складі судді Голяни О.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У березні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 19.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 19.09.2016 року. У заяві зазначено, що ОСОБА_1 згідний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладання і згідний з його умовами. У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором станом на 23.02.2023 року має заборгованість перед банком у розмірі 91 548,85 грн., з яких: 73 691,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17 857,51 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 19.09.2016 року у загальному розмірі 91 548,85 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.09.2016 року в розмірі 73 691 грн. 34 коп. та судовий збір в розмірі 2 160,46 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільницький С.М., просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 кредитними коштами не користувався, їх не отримував та не знімав з карткових рахунків, а був обманутий в Інтернеті на сайті ОLX, у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування, а також ОСОБА_1 подано до суду позов до АТ «Приватбанк» про захист прав споживачів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зокрема, вказує на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів підтверджується, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Щодо посилання апелянта на заволодіння коштами з кредитної картки третіми особами шахрайським шляхом, то відповідачем було здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу Приват24. Реєстрація в Приват24 здійснюється клієнтом самостійно на сайті Банку. Щодо проведення платежів зазначає, що кожна операція спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг підтверджується введенням ОТП - паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта, у разі якщо ОТП пароль буде введено не вірно платіж Банком не буде проведений. Апелянт не надав належних доказів стосовно того, що не ним особисто виконані наведені у виписці операції. Відповідно до умов та надання банківський послуг клієнт зобов`язаний застосовувати заходи до запобігання втрати картки, Піна (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їх незаконного використання; інформувати Банк, а також правоохоронні за фактом втрати карти, ПІНу або отримання звістки про їх незаконне використання; клієнт несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на рахунку і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Ільницький С.М. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта (позивача), представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок, що «без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначає, що, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Таким чином, Банк має право на стягнення у примусовому порядку фактично отриманої суми кредитних коштів, тобто заборгованість за тілом кредиту.

Матеріалами встановлено, що 19.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 19.09.2016 року.

При цьому, у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не визначено відсоткову ставку, не встановлено порядок нарахування відсотків за несвоєчасне погашення кредиту, строк повернення кредиту (користування ним).

Довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтверджуються дати видачі кредитних карток, зокрема 19.09.2016 відповідачу відкрито карту «Універсальна» з терміном дії 12/19, 19.06.2017 карту «Універсальна з фото» з терміном дії 05/21, а 23.04.2021 карту «Універсальну» з терміном дії 03/25 (а.с.14).

Довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) підтверджується дата старту карткового рахунку 19.09.2016 та дати зміни кредитного ліміту (а.с.13).

З виписки за договором б/н відповідача ОСОБА_1 за період з 19.09.2016 року по 01.03.2023 року вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, виконував перекази грошових коштів, розраховувався кредитними коштами за продукти харчування, послуги, знімав готівку в банкоматах, поповнював мобільний номер телефону, та здійснював інші розрахунки та операції.

Згідно з наданими банком розрахунками заборгованість за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором б/н від 19.09.2016 станом на 23.02.2023 року у розмірі 91 548,85 грн., з яких: 73 691,34 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 17 857,51 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.9-12).

09.06.2022 ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій, у зв`язку з чим до ЄРДР внесені дані про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 190 КК України. На даний час досудове слідство триває.

На підтвердження позовних вимог позивач додав розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, анкета-заява, довідка про зміну умов кредитування, довідка про видані картки, Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», Витяг з Тарифів, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, а саме й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що кредитор і боржник обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Відтак позивач не довів факту прийняття ОСОБА_1 будь-яких умов щодо розміру відсотків.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за нарахованим відсотками за користування кредитом у сумі 17 857,51 грн. станом на 23 лютого 2023 року.

Разом з цим, у анкеті-заяві позичальника від 19.09.2016 року процентна ставка не зазначена.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.09.2016 року в розмірі 73 691 грн. 34 коп. та відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 17 857,51 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 кредитними коштами не користувався, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, згідно виписки за договором б/н відповідача ОСОБА_1 за період з 19.09.2016 року по 01.03.2023 року вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, виконував перекази грошових коштів, розраховувався кредитними коштами за продукти харчування, послуги, знімав готівку в банкоматах, поповнював мобільний номер телефону, та здійснював інші розрахунки та операції.

Стосовно доводів в апеляції, що ОСОБА_1 був обманутий в Інтернеті на сайті ОLX, у зв`язку з чим проводиться досудове розслідування колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з Умов та надання банківський послуг до обов`язків клієнта належить: не передавати Карти, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти; нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу.

Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.7 розділу X Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

У відповідності до вимог чинного законодавства, кожна транзакція в банкоматах або Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій, а саме: проходження Клієнтом авторизації, тобто введення реквізитів карти, які дають можливість ідентифікувати Клієнта та картковий рахунок, та додаткове підтвердження операції шляхом введення одноразового ОТП-паролю (коду авторизації), який надсилається Банком на мобільний телефон Клієнта, який зареєстрований ним в банківській системі (фінансовий телефон).

Частина 3 ст.12 ЦПК України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)

На даний час факт шахрайських чи інших протиправних дій при здійсненні переказу грошових коштів з карткового рахунку відповідача належними та допустимими доказами не підтверджений.

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно задовольнив частково заявлений позов.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ільницький Сергій Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 02 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: