Справа № 308/8017/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Павловської К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 21.02.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 26.02.2024 року.

Представник позивача, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонног суду Закарпатської області від 23.08.2021 року відкрито провадження у даній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 вересня 2021 року провадження у цивільній справі 308/8017/21 за позовною заявою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України , ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - зупинено до набрання законної сили судового рішенням по справі №308/7723/18.

15 січня 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі 308/8017/21 за позовною заявою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України , ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

12.02.2024 (на електронну адресу суду) та 16.02.2024 (поштовим зв`язком) від представника позивач по справі надійшла заява про закриття провадження у справі на підставі п.2 ст. 255 ЦПК України, просить повернути судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач, його представник, які про дату на час розгляду справи повідомлялася належним чином у судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, клопотання представника позивача про закриття провадження по справі, суд приходить до наступного висновку:

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.3 вказаної нормо учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Від представника позивача по справі через канцелярію суду надійшла заява про закриття провадження у справі. Так, згідно заяви представник Банку вказує на те, що заборгованість була погашена відповідачем, а отже відсутній предмет спору, тому на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України просить провадження у справі закрити. Просить також про повернення суми судового збору, сплаченої при зверненні до суду із даним позовом..

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Зміст спірних матеріальних правовідносин сторін становлять права та обов`язки, тому відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами. Отже відсутність спірного матеріального правовідношення, тобто відсутність предмета судового розгляду, тягне за собою припинення провадження у справі. Підстави припинення матеріального правовідношення як цивільного зобов`язання визначені Цивільним кодексом України. І лише за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, може йтися про закриття провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19); Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19 (провадження № 61-1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення "відсутність предмета спору" в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Тобто, за змістом пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, позивач просить закрити провадження у справі через відсутність предмету спору, як на підставу вказує на те, що постановою Закарпатського апеляційного суду по справі № 308/7723/Д8 ОСОБА_2 визивно невинним у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Вказане не свідчить про відсутність предмету спору на час звернення із вказаним позовом до суду. Так, позивачем в додатку до позовної заяви було додано постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яка на час звернення до суду не була оскаржена в апеляційному порядку, та якою відповідача по справі ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, винуватцем ДТП.

Провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що на момент звернення з позовом представника Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, фактично спір існував. Постанова Закарпатського апеляційного суду якою скасовано постанову про визнання винуватцем дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , постановлена після відкриття провадження у справі, та відповідно після подання позовної заяви, що в свою чергу виключає застосування судом механізму закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

З поданого позивачем клопотання, від 16.02.2024 року, вбачається, що її фактичний зміст свідчить про відмову позивача від позову, унаслідок визнання судом апеляційної інстанції невинуватим відповідача по справі ОСОБА_2 , у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того просить закрити провадження керуючись вимогами ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги зміст клопотання позивача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яким передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, оскільки позивач не підтримує позовні вимоги саме внаслідок обставин, що призвели до зникнення предмета спору та стадії судового розгляду.

Щодо клопотання позивача про повернення судового збору, то слід вказати на те, що оскільки судом закрито провадження саме з підстав передбачених п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, то підлягає поверненню не уся сума сплаченого позивачем судового збору.

Згідно ч.2 ст. 142 ЦПК України, уразі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч.3 вказаної норми, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З урахуванням того, що позивач не підтримує свої вимоги, за обставин, що викладені вище, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 % сплаченого ним судового збору у сумі 1135 грн.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 255, 256, 258-260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_3 , про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою представника Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу закрити.

Повернути позивачу - Моторно (транспортне) страхове бюро України, (ЄДПОУ: 21647131, 02154, м. Київ, вул. Русанівський Бульвар, буд.8, 01001 м. Київ, вул. Малопідвальна, 10, оф.2, ) сплачену при зверненні до суду із даною позовною заявою, суму судового збору згідно платіжного доручення №903427 від 16 березня 2021 р. в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош