САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2583/23
Провадження №2/726/25/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретарів судових засідань Сківернічук А.М., Колісник А.Ю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна,

за участю учасників судового провадження:

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

20.11.2024 до Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов (первісний позов) ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку з відчуженням спільного майна у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 636 565 грн 00 коп, серед яких: грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля марки Кіа, модель Sportage, 2019 року випуску, об`єм двигуна 1591 куб см, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 в розмірі 369 205 грн 50 коп та грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля BМW, модель 328і, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1997 куб см, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 в розмірі 267 359 грн 50 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу, що був укладений 21 червня 2013 року між нею та відповідачем, набуто два автомобілі: Кіа Sportage та BМW 328і, які були зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 , а тому вказані автомобілі є спільним сумісним майном подружжя.

Також зазначає, що 18.07.2023 Броварським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення яким розірвано шлюб між ними, а питання поділу спільного сумісного майна подружжя не вирішувалося.

ОСОБА_1 вважає, що відповідачем грубо порушено її право на володіння та користування автомобілями, що належали їй на праві спільно сумісної власності, а саме: 08.01.2022 ОСОБА_2 відчужив автомобіль Кіа на користь свого батька ОСОБА_5 , а 18.01.2023 відчужив автомобіль BМW на користь своєї матері ОСОБА_6 .

Вчинені правочини виходять за межі дрібних, позивач не надавала своєї згоди на розпорядження такими автомобілями, а тому вважає, що відчужуючи майно відповідач грубо порушив вимоги ч.1 ст. 65, ч.3 ст. 65 Сімейного кодексу України. Також звертає увагу суду і на те, що відчуження автомобілів передувало початку судового процесу розірвання шлюбу, а тому відчужуючи майно відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми правами з метою створення перешкод для користування спільним сумісним майном та унеможливлення його поділу в натурі, відчужив їх не в інтересах сім`ї та без згоди іншого члена подружжя.

З посиланням на відповідні норми просить задовольнити позов та вважає, що належним способом захисту порушеного права буде стягнення з відповідача половини дійсної вартості відчужених ним автомобілів.

20.11.2023 до суду надійшов відзив на первісну позовну заяву від представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвоката Валешної О.А. у якому погоджуються частково із заявленими вимогами, а саме, що транспортні засоби були придбані під час шлюбу, проте заперечує розмір грошової компенсації вартості частки автомобілів. Зазначає, що відповідач погоджується із твердженнями позивачки про те, що придбані два автомобілі є спільним сумісним майном подружжя і готовий сплатити грошову компенсацію, однак не погоджується із даними звітів про оцінку майна, оскільки оцінювач дає коригуючу вартість автомобілів по пробігу із застосуванням порівняльного підходу без огляду транспортних засобів, долучає фото сумнівного походження.

Долучає квитанції про переказ коштів, відповідно до яких ОСОБА_6 30.07.2019 здійснила переказ коштів в сумі 251 256,28 грн на його рахунок, а він у свою чергу 30.07.2019 здійснив відповідний переказ коштів на картковий рахунок ТОВ Корея Моторс у сумі 217 107,20 грн, а тому ця сума має бути взята за основу вартості спірного автомобіля КІА.

24.11.2023 отримано відповідь на відзив від представника позивачки ОСОБА_3 , у якому вказує, що відповідач за первісним позовом визнає факт того, що спірні автомобілі Кіа та BMW були придбані за час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, а його заперечення зводяться до незгоди із розміром грошової компенсації.

Разом із тим, подані звіти про оцінку представник позивача вважає належними доказами, оскільки у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого, у зв`язку із неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями майна під час розгляду справи, що є гарантією справедливої сатисфакції, до чого неодноразово доходить Верховний Суд у своїх постановах.

Долучені до звіту фотографії дають змогу ідентифікувати транспортний засіб.

Щодо зменшення вартості автомобіля Кіа на суму 217107,20 грн, вказує, що у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а шлюбного договору чи іншої домовленості між сторонами не було, відповідно частки є рівними.

Вважає, що ОСОБА_2 вчиняв дії, направлені на приховування спільного майна подружжя, а також, що відсутні правові підстави для зменшення вартості автомобіля і, як наслідок, зменшення грошової компенсації вартості його частки.

20.11.2023 судом отримано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна у якому просить суд окрім об`єднання позовів у одне провадження, стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 1/2 вартості транспортного засобу марки Volkswagen Golf, WVWZZZ1JZXW467737, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що складає 70 502,00 грн.

У зустрічному позові вказує про те, що за час шлюбу, за спільні кошти подружжя було придбано три транспортні засоби, два, про які позивається ОСОБА_1 та Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 .

Станом на момент подачі позову власником цього автомобіля є ОСОБА_5 , який придбав авто у ОСОБА_1 . Вартість спірного автомобіля, відповідно до висновку судового експерта СП «Західно-Український експертно-консультативний центр» № 245 від 14.11.2023 ринкова вартість автомобіля Volkswagen Golf, станом на день огляду складає 141 004, 00 грн.

Вважає, що дружиною під час відчуження авто порушено право чоловіка як співвласника на володіння та користування автомобілем, що належав йому на праві спільної сумісної власності, а тому просить стягнути грошову компенсацію вартості такого автомобіля.

08.01.2024 через електронний суд отримано відзив на зустрічну позовну заяву від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Дарагана О.С. у якому вказує, що ОСОБА_1 зустрічну позовну заяву не визнає, проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки не доведено, що відчуження спільного майна здійснено проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім`ї, або з метою приховування спільного сумісного майна. Зауважує, що спірний автомобіль Фольцваген відчужено на користь ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_2 , тобто на користь родича першої лінії споріднення позивача за зустрічним позовом, що виключає наміри ОСОБА_1 щодо приховування цього правочину від ОСОБА_2 або без його попереднього схвалення.

Крім того вказує, що автомобіль Кіа було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 31.07.2019, тобто через один місяць і п`ять днів після відчуження автомобіля Фольцваген, що дає підстави стверджувати про те, що кошти, отримані подружжям за результатами відчуження автомобіля Фольцваген, були використані в інтересах сім`ї, зокрема з метою придання нового автомобіля, на заміну попереднього.

08.01.2024 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності від представника відповідачки за зустрічним позовом адвоката Дарагана О.С. у якій останній звертає увагу суду на те, що спірний автомобіль було відчужено 26.06.2019, а позов про стягнення половини його вартості отримано судом 20.11.2023, тобто через чотири роки і п`ять місяців після такого відчуження. Вважає, що строки позовної давності за такою вимогою пропущено, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом через пропуск ОСОБА_2 строків позовної давності.

Рух справи.

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна надійшов до суду 27.10.2023 та того ж дня переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (т.1 а.с. 125).

Разом із первісним позовом було подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 31.10.2023, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача по справі, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13 листопада 2023 року, про що повідомлено сторони. Також цією ухвалою задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано ряд доказів у справі, зокрема із ТСЦ №3243 та ТСЦ №7341 та броварського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

01.11.2023 отримано заяву від представника позивачки за первісним позовом адвоката Дарагана О.С. про вступ у справу та 03.11.2023 заяву про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (т.1 а.с. 134-136, 137-142, 144-150).

Ухвалою судді від 09.11.2023 вказане клопотання задоволено та визначено провести підготовче судове засідання у справі та подальші судові засідання у режимі відеоконференції з участю представника ОСОБА_3 (т.1 а.с.151-152).

В подальшому підготовчі судові засідання у справі відкладалися для надання можливості подати відзив та відповідь на відзив.

Також разом із відзивом на первісний позов, відповідач за первісним позовом 20.11.2023 подає до суду клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.235-238).

20.11.2023 судом отримано зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна.

Ухвалою суду від 27.12.2023 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду із первісним позовом та об`єднано їх у одне провадження (т.2 а.с. 99-100).

Ухвалою суду від 23.01.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Валешної О.А. про призначення автотоварознавчої експертизи.

Крім того ухвалою суду від 23.01.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05 лютого 2024 року.

Аргументи учасників справи.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвокат Дараган О.С. підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, з підстав, зазначених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, вказуючи на безпідставність вимог у ньому зазначених, про що було вказано у відзиві на цей зустрічний позов. Зауважив, що автомобілі було набуто з час шлюбу, а тому це майно є спільним сумісним майном подружжя. Натомість відповідач відчужив автомобілі на користь своїх близьких родичів без письмової згоди ОСОБА_1 та з наміром приховування спільного сумісного майна, маючи на меті унеможливити його поділ після розірвання шлюбу. Доводи щодо зменшення компенсації вартості автомобіля КІА вважає необґрунтованими. Також просить врахувати, що в матеріалах справи відсутній договір дарування грошових коштів від ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 або інший документ, що встановлю правовий статус таких коштів, а тому останні не можна вважати такими, що є особистою приватною власністю ОСОБА_2 .

Щодо зустрічного позову не погоджується, із ним, оскільки доказуванню підлягає також факт відчуження спільного сумісного майна саме проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім`ї, з метою приховування спільного сумісного майна. Окремо зауважує, що автомобіль Фольцваген було відчужено на користь ОСОБА_5 , що є батьком ОСОБА_2 , а кошти від відчуження авто були використані в інтересах сім`ї на придбання нового автомобіля. Договору та супутніх документів щодо такого відчуження не долучено. Підтримав клопотання про застосування строку позовної давності.

До судових дебатів скерував заключне слово.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Валешна О.А. підтримала вимоги зустрічної позовної заяви, пославшись на обставини у ній викладені та просила суд їх задовольнити. Щодо вимог первісного позову визнала їх частково, не погоджуючись із вартістю автомобіля КІА та просила зменшити його на суму 217 107,20 грн.

Також до судових дебатів скерувала правову позицію.

У судові дебати сторони скерували письмові клопотання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, скеровані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що був зареєстрований 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 312, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (т.1 а.с.10).

Суду надано копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу від 24.01.2022, отриманої 28.01.2022 Броварським міськрайонним судом Київської області, яка була призначена до розгляду ухвалою суду у справі № 361/600/22 (т.1 а.с.89-92).

Також надано копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, отриману Броварським міськрайонним судом Київської області 23.01.2023 (т.1 а.с.93).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2023 року, у справі № 361/529/23, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 312.

Питання поділу майна подружжя не вирішувалося (т.1 а.с.94-96).

Відповідно до даних Звіту про оцінку майна №2390/23 ринкова вартість колісного транспортного засобу марки Кіа модель Sportage, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 за порівняльним підходом визначена у розмірі 738 411 гривень (т.1 а.с.14-54).

Згідно з даними звіту про оцінку майна № 2517/23 ринкова вартість колісного транспортного засобу марки BМW, модель 328і, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 за порівняльним підходом визначена у розмірі 534 719 гривень (т.1 а.с.56-88).

Крім того згідно з наданими на адвокатський запит відомостями Головного сервісного центру МВС № 31/1294АЗ-17621-2023 від 11.08.2023, 18.01.2023 транспортний засіб BМW 328і, (VIN) НОМЕР_2 перереєстровано з ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 3243, а транспортний засіб Кіа Sportage, (VIN) НОМЕР_1 08.01.2022 перереєстровано з ОСОБА_2 на нового власника ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ 7341 (т.1 а.с. 12-13, 108-109).

Також відповідно до даних відповіді на адвокатський Головного сервісного центру МВС № 31/1302АЗ-17643-2023 від 11.08.2023 актуальним власником автомобіля BМW 328і, (VIN) НОМЕР_2 є ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу № 3243/2023/3611754 від 18.01.2023, укладеному в ТСЦ 3243, а автомобіля Кіа Sportage, (VIN) НОМЕР_1 - ОСОБА_5 , за договором купівлі-продажу № 7341/2022/3030620 від 08.01.2022, укладеному в ТСЦ 7341 (т.1 а.с. 111-112).

На виконання ухвали суду про витребування доказів із ТСЦ № 7341 РСЦ ГСЦ МВС в Чернівецькій області надійшли копії документів на підставі яких здійснено перереєстрацію транспортного засобу Кіа Sportage (VIN) НОМЕР_1 , зокрема копії: заяви № 457307959 від 08.01.2022, висновку експертного дослідження № 26/7341/306 від 06.01.2022, договору купівлі-продажу транспортного засобу 7341/2022/3030620 від 08.01.2022, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_5 , а також Акт приймання-передачі транспортного засобу і лист ознайомлення, заяви та інші документи.

Також вказано, що в документах відсутня згода ОСОБА_1 на відчуження автомобіля, а відповідно до даних договору купівлі-продажу та долучених до нього документів, від імені ОСОБА_2 діяла його представник за довіреністю ОСОБА_6 (т.1 а.с. 159- 177).

Також на виконання ухвали суду про витребування доказів із РСЦ ГСЦ МВС № 7341 в Чернівецькій області надійшли копії документів на підставі яких здійснено перереєстрацію транспортного засобу Кіа Sportage (VIN) НОМЕР_1 , зокрема аналогічного змісту вищезазначеним документам (т.1 а.с. 178-189).

Крім того із РСЦ ГСЦ МВС в Київській області 20.11.2023 надійшла відповідь № 31/10-7007 від 13.11.2023, згідно з даними якої надано копії документів, що стали підставою для перереєстрації транспортного засобу BМW, модель 328і, 2012 року випуску, (VIN) НОМЕР_2 , а саме копії: заяви № 994176539 від 18.01.2023, висновку експертного дослідження № 10/3243/460, договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3243/2023/3611754 від 18.01.2023, укладеного між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_6 , а також заяви та інші документи.

Також повідомлено, що Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 07.08.1998, у графі «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію або тимчасового реєстраційного талону транспортних засобів щодо іншого співвласника робиться запис, а тому при проведенні відповідної реєстраційної дії надання згоди від одного із подружжя не передбачено зазначеним Порядком (т.1 а.с. 190 -219).

Крім того у наданих документах міститься копія свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_7 , згідно з яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на « ОСОБА_2 » та копія свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до даних якого його батьками вказані: ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (т.1 а.с. 202, 203). Копію вказаних документів також долучено відповідачем за первісним позовом, разом із відзивом та із зустрічним позовом (т.1 а.с.230, 231, т.2 а.с.12,13, Т.2 а.с.64-93).

Також на запит суду надано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про зміну імені № 4 від 14 листопада 2023 року відповідно до якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінено прізвище з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », а згідно з даними Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5 від 14 листопада 2023 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_13 , а також містяться дані про батьків: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.221-225).

Згідно з даними копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 від 26 січня 1988 року зареєстровано шлюб 26 січня 1988 року між ОСОБА_5 , 1963 року народження та ОСОБА_6 1961 року народження (т.1 а.с.232).

При цьому відповідачем за первісним позовом не заперечувалося обставини того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є його батьком та матір`ю.

Відповідач за первісним позовом разом із відзивом долучає копію дубліката чека про здійснення 30.07.2019 о 10:23 платіжної операції про переказ коштів платником ОСОБА_6 (фактичний платник ОСОБА_2 ) на рахунок ОСОБА_2 у сумі 251 256,28 грн. (т.1 а.с.233).

Також суду надано копію дубліката чека про здійснення 30.07.2019 о 10:52 платіжної операції про переказ коштів платником ОСОБА_2 на рахунок ТОВ Корея Моторс у сумі 217 107,20 грн, у призначенні платежу вказано про оплату за автомобіль, супутні товари р/ф № 206 від 29.07.2019 (т.1 а.с.234).

Відповідно до даних висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 245 від 14 листопада 2023 року ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen Golf, WVWZZZ1JZXW467737, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого з 26.06.2019 року є ОСОБА_14 , який по відношенню до гр. ОСОБА_2 є батьком станом на день огляду складає 141 004,00 грн (т.2 а.с.21-31).

Згідно з даними відповіді на адвокатський запит, наданої Головним сервісним центром МВС № 31/2097АЗ-26110-2023 від 16.11.2023 станом на 15.11.2023 у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів міститься інформація про те, що 02.03.2018 за ОСОБА_1 було зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Golf, НОМЕР_9 , а 26.06.2019 перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу (т.2 а.с.95).

Крім того, представник позивача за первісним позовом долучає Витяги із реєстру територіальної громади щодо реєстрації ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , одо реєстрації дітей сторін за адресою: АДРЕСА_1 , тобто разом із матір`ю ОСОБА_1 (т.2 а.с. 39,40).

12.02.2024 судом отримано також ряд документів із ТСЦ МВС №7341, зокрема Акт приймання передачі транспортного засобу КІА від 08 січня 2022 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно з яким вартість транспортного засобу складає 500 000 грн.

Норми права, які застосував суд вирішуючи справу.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Аналіз наведених положень закону, які визначають порядок розпорядження майном, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, дозволяє дійти висновку, що чоловік та дружина розпоряджаються спільним майном за взаємною згодою, наявність якої презюмується при укладенні договорів одним з подружжя.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово (частина третя статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Тобто поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 372 ЦК України за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18) зазначено, що при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) вказано, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зроблено висновок, що у разі, якщо сторона договору або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Мотиви з яких виходив суд.

Таким чином, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та вищенаведені законодавчі положення, судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення грошової компенсації частини вартості спільного майна, яке було набуте подружжям за час шлюбу, а саме:

- транспортних засобів Кіа Sportage (набуто 31.07.2019) та BМW 328і (набуто 08.12.2021), які були зареєстровані на ім`я відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 та відчужені ним до розірвання шлюбу без згоди дружини, оскільки доказів надання такої згоди не долучено:

- а також транспортного засобу Volkswagen Golf, що був придбаний 02.03.2018 та зареєстрований на ім`я відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 та відчужений нею 26.06.2019, без згоди чоловіка.

При цьому як позивач за первісним позовом, так і позивач за зустрічним позовом, просять стягнути грошову компенсацію частини їх спільної сумісної власності на автомобілі, а тому вимоги ч.2 ст.364 ЦК України дотримані, оскільки наявна їх згода.

Сторони не заперечують факту набуття автомобілів під час шлюбу і поширення на них правового режиму спільного сумісного майна.

Також судом було встановлено, що за договором купівлі-продажу транспортного засобу 7341/2022/3030620 від 08.01.2022 ОСОБА_2 продав своїй матері ОСОБА_6 автомобіль Кіа Sportage, доказів отримання на такий продаж згоди дружини ОСОБА_1 не долучено, а тому ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 1/2 частину вартості такого автомобіля (369 205 грн 50 коп), визначену відповідно до звіту про оцінку майна № 2390/23, за яким вартість транспортного засобу становить 738 411 грн.

Крім того ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу транспортного засобу 3243/2023/3611754 від 18.01.2023 продав своєму батьку ОСОБА_5 автомобіль BМW 328і, доказів отримання на такий продаж згоди дружини ОСОБА_1 не долучено, а тому ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 1/2 частину вартості такого автомобіля (267 359 грн 50 коп), визначену відповідно до звіту про оцінку майна № 2517/23, за яким вартість транспортного засобу становить 534 719 грн.

Долучені звіти про оцінку майна (автомобілів) з визначенням вартості транспортних засобів без їх огляду, однак із застосуванням порівняльного підходу не спростовують викладених у звітах результатів, оскільки, як зазначає у своїх висновках Верховний Суд, проведення оцінки автомобіля без його фактичного огляду та на підставі його технічних характеристик не є обставиною, що може свідчити про необ`єктивність оцінки та неможливості її використання під час розгляду справи, а навпаки, такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особи у зв`язку із припиненням її права на спільне майно.

Долучені до звітів фотографії також не спростовують результатів оцінки, адже на таких фото можливо ідентифікувати автомобіль за реєстраційним номером, а визначені модель і марка авто відповідають тим, щодо яких проводиться компенсація їх вартості.

На спростування розміру визначеної вартості автомобіля КІА належних доказів не долучено, а додана платіжна інструкція № 0.0..1 від 30.07.2019 про переказ коштів ОСОБА_2 ТОВ Корея Моторс не свідчить про те, що кошти у сумі 217107,20 були переказані саме за купівлю ним автомобіля Кіа Sportage та становлять повну суму його вартості.

Крім того, суд не може врахувати дані платіжної інструкції від 30.07.2019 про переказ коштів ОСОБА_6 у сумі 251256,20 грн на рахунок отримувача ОСОБА_2 , оскільки у такому документі також вказано про те, що фактичним платником є ОСОБА_2 , що ставить під сумнів те, що це були саме кошти його матері та подаровані йому чи надані на придбання автомобіля.

Долучений Акт приймання передачі транспортного засобу КІА від 08 січня 2022 року, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , згідно з яким вартість транспортного засобу складає 500 000 грн також не спростовує визначеної вартості автомобіля, оскільки не може бути належним доказом дійсної вартості авто.

Як зауважує позивач за первісним позовом (на підтвердження чого долучає копії позовних заяв) відчуження автомобіля Кіа відбулося до подачі ОСОБА_2 позову про розірвання шлюбу, а автомобіль BМW відчужено після повідомлення ОСОБА_1 свого чоловіка про намір розірвати шлюб та до подачі нею позову про розірвання шлюбу.

Що стосується зустрічного позову, відповідач ОСОБА_1 також не заперечує належність автомобіля Volkswagen Golf, що був придбаний 02.03.2018 та зареєстрований на її ім`я, до спільного майна набутого за час шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 26.06.2019 перереєструвала за договором купівлі-продажу у ТСЦ 7341 автомобіль Volkswagen Golf на ОСОБА_5 (батька свого чоловіка ОСОБА_2 ), доказів отримання на такий продаж згоди чоловіка ОСОБА_2 не долучено, а тому ОСОБА_1 має відшкодувати ОСОБА_2 1/2 частину вартості такого автомобіля (70 502 грн 00 коп), визначену відповідно до висновку експерта № 245 від 14.11.2023, за яким ринкова вартість транспортного засобу становить 141 004 грн.

При цьому сама ОСОБА_2 не заперечує дійсності таких обставин.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання ОСОБА_2 письмової згоди на відчуження спірного автомобіля та отримання ним половини коштів від його реалізації.

Те, що такий автомобіль відчужено на користь родича першої лінії споріднення позивача за зустрічним позовом не підтверджує те, що ОСОБА_1 отримала попередньо на це згоду та схвалення ОСОБА_2 .

Матеріали справи також не містять належних та беззаперечних доказів, які б свідчили про те, що кошти від продажу спірного автомобіля Volkswagen Golf були використані в інтересах сім`ї чи використовувалися на придбання автомобіля Кіа, як про це вказує представник ОСОБА_3 у відзиві на зустрічний позов.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 29.01.2020 року у справі № 205/1255/17-ц, якщо предметом спору є транспортні засоби, то правочини щодо їх відчуження виходять за межі дрібних побутових та потребують згоди другого із співвласників.

Враховуючи викладене, оскільки спірні автомобілі придбані сторонами під час їх перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти (доказу іншого не долучено), то це майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом здійснили продажі транспортних засобі без повідомлення про це іншого з подружжя та без отримання згоди, тому є підстави для відшкодування грошової компенсації 1/2 частини вартості транспортних засобів.

У колишнього подружжя відсутня домовленість про нерівність часток у праві спільної сумісної власності та суду не надано доказів на необхідність відступу від рівності таких часток.

Ураховуючи встановлені у справі обставини і правовідносини суд не вбачає підстав для відступу від засади рівності часток права власності колишнього подружжя щодо спірних транспортних засобів, а тому під час вирішення первісного і зустрічного позовів керується рівністю часток сторін у праві власності на автомобілі.

Щодо застосування строку позовної давності.

Матеріалами справи підтверджено, що 26.06.2019 ОСОБА_1 відчужено спільний автомобіль Volkswagen Golf на користь батька ОСОБА_2 , а позов про стягнення половини вартості такого автомобіля отримано судом 20.11.2023.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частини перша - друга статті 20 СК України).

Позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (стаття 72 СК України).

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Отже, початок перебігу позовної давності у справах про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану (статті 106, 107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (частина друга статті 72 СК України), тобто з моменту виникнення спору між ними.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц (провадження № 61-19445св18), від 6 листопада 2019 року у справі № 203/304/17 (провадження № 61-5400св19), від 13 лютого 2020 року у справі № 320/3072/18 (провадження № 61-5819св19), від 13 липня 2020 року у справі № 570/4234/16-ц (провадження № 61-15213св19) та від 24 лютого 2021 року у справі № 303/6365/17 (провадження № 61-13857св19).

Дійсно факт продажу ОСОБА_1 спільного автомобіля під час шлюбу та родичу першої лінії споріднення чоловіка, а саме його батьку, не міг залишитися непомітним для іншого із подружжя, а тому ще у 2019 році ОСОБА_2 міг дізнатися про порушення свого права власності.

Поряд із цим, відповідно до п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень СК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 72, 128, 129, 139 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відтак, оскільки трирічний строк позовної давності станом на час введення карантину (12 березня 2020 року) не сплинув, він продовжився на строк дії такого карантину, а тому ОСОБА_2 не пропущено строк позовної давності звернення до суді і таким чином суд відхиляє заперечення проти зустрічного позову у частині необхідності відмови у такому позові через пропуск строку позовної давності.

Також Законом України від 15.03.2022, що набув чинності 17.03.2022 доповнено розділ «Прикінцеві положення» Цивільного кодексу України п.18 та п.19, відповідно до яких у період дії в Україні воєнного стану строки визначенні статтями, зокрема ст. 257 ЦК України, продовжуючться на строк його дії.

Висновки щодо взаємозаліку позовних вимог.

Таким чином, на основі встановлених у справі обставин, перевірених долученими до неї доказами, з огляду на встановлені правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку, що слід задовольнити як первісний позов, так і зустрічний позов про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна, а саме з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 636 565 грн 00 коп, серед яких: грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля марки Кіа, модель Sportage, 2019 року випуску, об`єм двигуна 1591 куб см, номер шасі (VIN) НОМЕР_1 в розмірі 369 205 грн 50 коп та грошова компенсація вартості 1/2 частки автомобіля BМW, модель 328і, 2012 року випуску, об`єм двигуна 1997 куб см, номер шасі (VIN) НОМЕР_2 в розмірі 267 359 грн 50 коп. Також належить стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 вартості транспортного засобу марки Volkswagen Golf, WVWZZZ1JZXW467737, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що складає 70 502 грн 00 коп.

Зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними. Відповідні положення містяться у постанові КАС ВС 29 грудня 2021 року у справі № 826/17678/15.

Так як суд прийшов до висновку, що кожна із сторін повинна сплатити один одному компенсацію його частки за автомобілі, то суд приходить до висновку, що повинен бути проведений взаємозалік взаємних зобов`язань, що виникли між сторонами, а саме: від суми стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 636 565 грн 00 коп необхідно відняти суму, що підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в розмірі 70 502 грн 00 коп.

Таким чином в загальному до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишається 566 063 грн 00 коп.

Щодо стягнення судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 6 365 грн 65 коп, що підтверджується даними долученої квитанції від 18.10.2023 (т.1 а.с.9).

Враховуючи факт задоволення первісних позовних вимог, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом на користь ОСОБА_1 6 365 грн. 65 коп понесеного судового збору у справі.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 сплатив судовий збір у розмірі 1 083 грн 60 коп, що підтверджується даними долученої квитанції від 18.11.2023 (т.2 а.с.1).

Враховуючи факт задоволення зустрічних позовних вимог, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь ОСОБА_2 1 073 грн. 60 коп понесеного судового збору у справі.

Шляхом взаємозаліку остаточно слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 292 грн 05 коп.

На підставі ст.ст. 364, 368, 372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 63, 65, 69-72 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 10-13, 16, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 566 063 (п`ятсот шістдесят шість тисяч шістдесят три) гривні 00 копійок грошової компенсації у зв`язку із відчуженням спільного майна.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_10 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 5 292 (п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 05 копійок витрат на оплату судового збору.

Рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев