Справа №463/6027/22
Провадження №2/463/113/24
УХВАЛА

судового засідання

06 лютого 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С.В.

з участю секретаря судового засідання Назара Р.М.

представника відповідача Репака В.В.

представника третьої особи Кардинала В.В.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про стягнення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з Державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти в розмірі 10 200 грн., а з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни безпідставно стягнуті кошти в розмірі 1 020 грн. основної винагороди приватного виконавця, 575 грн. витрат виконавчого провадження.

Представник позивач подав клопотання про відмову від позову в частині стягнення з Державного бюджету України безпідставно стягнуті кошти в розмірі 10 200 грн у зв`язку із позасудовим врегулюванням спору і поверненням коштів, а також клопотання про відмову від позову в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни безпідставно стягнуті кошти в розмірі 1 020 грн. основної винагороди приватного виконавця, 575 грн. витрат виконавчого провадження у зв`язку із відмовою від позову.

Заслухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд вважає, що фактична відмова від позову не суперечить закону та інтересам сторін, а тому клопотання слід задовольнити та закрити провадження у справі в цілому по всіх вимогах.

Відповідно до положень ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З врахуванням наведеного слід також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Окрім цього, відповідно до положень ч.ч. 3, 5 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої зазначеної статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина дев`ята статті 141 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як вбачається із поданої заяви про компенсацію витрат на правничу допомогу (а.с.145) представник відповідача - приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни просить стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Суд вважає, що з врахуванням розміру позовних вимог, які заявлені до відповідача приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, враховуючи фактичний обсяг наданих позивачу юридичних послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) співмірність із складністю справи, предметом та ціною позову, суд приходить до переконання, що слід частково задоволити заяву представника відповідача та стягнути з позивача на корить відповідача понесені судові витрати витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.ст.142, 255, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про стягнення безпідставно набутих коштів у зв`язку із відмовою від позову.

Повернути ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №0.0..1 від 11.08.22 на рахунок UA0013954; отримувач коштів: ГУК Львiв/Личаківський р-н/22030101; код ЄДРПОУ отримувача: 38007636; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998, а саме 992,4 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни судові витрати в розмірі 2 000 грн (дві тисяча гривень).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через місцевий суд. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: Гирич С. В.