Справа № 372/6240/23
Провадження 2-з-21/24
ухвала

Іменем України

06 березня 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Тиханський О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Обухів заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденко Олександри Сергіївни про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , звернулась до суду із вказаною заявою посилаючись на те, що на розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Обухівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення з актового запису відомостей про батьківство.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04.03.2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу.

Оскільки є підстави вважати що відповідач не є біологічним батьком дитини позивача та з метою уникнення неправомірного отримання відповідачем грошової допомоги від держави сім`ям зниклих військовослужбовців під час виконання ними бойових завдань представник позивача просить тимчасово зупинити відповідні виплати до вирішення судової справи.

В зв`язку з цим, представник позивача просить забезпечити позов шляхом зупинення виплат грошового забезпечення безвісти відсутнього військовослужбовця та зобов`язати Міністерство оборони України Військову частину № НОМЕР_1 зупинити виплати грошового забезпечення безвісти відсутнього військовослужбовця строком до набрання рішення суду законної сили.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до п. 1 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження в ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, при цьому, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся або має звернутися до суду.

Стаття 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 (Надалі - Постанова), роз`яснює, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Стаття 4 Постанови роз`яснює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, та як зазначає сама представник позивачки у заяві про забезпечення позову, предметом спору є оспорювання батьківства.

Тобто безпосереднім предметом позову не є отримання одноразової грошової допомоги, щодо яких заявник просить здійснити заборону вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Посилання заявника на те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову інтереси позивачки буде в майбутньому складно захистити та фактично буде породжено новий спір між сторонами, а можливо будуть складнощі в стягненні відповідних коштів з відповідача, не є безумовним доводом, що підтверджує наявність обґрунтованих ризиків невиконання або утруднення виконання у майбутньому ймовірного рішення суду про задоволення позову у цій справі, оскільки предметом даного спору не є отримання одноразової грошової допомоги та не стосується в майбутньому реалізації виконання рішення суду за даним спором у разі задоволення позовних вимог.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вказана заява є не обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденко Олександри Сергіївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали.

Суддя О.Б.Тиханський