УХВАЛА

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 520/5958/18

провадження № 61-18412ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року в справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про витребування майна з чужого володіння та за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_3 , державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Янчевої Яни Георгіївни, Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію,

встановив:

21 грудня 2023 року представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Лемещук Н. В. засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 05 січня 2024 року представником заявника засобами поштового зв'язку надіслано до суду касаційної інстанції заяву про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію про сплату заявником ОСОБА_2 судового збору у розмірі 7 048, 00 грн за подання касаційної скарги в частині оскарження двох вимог немайнового характеру. Разом з тим за подання касаційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру кожен з заявників сплатив судовий збір у розмірі по 3 524, 00 грн.

Представник заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Лемещук Н. В. у заяві про усунення недоліків обґрунтовує сплату кожним з заявників судового збору у розмірі по 3 524, 00 грн за подання касаційної скарги в частині оскарження ними вимоги майнового характеру. Вказує, що розрахунок розміру судового збору в цій частині здійснений, виходячи з того розміру, який був сплачений позивачем при поданні позову до суду, тобто із суми 1 762, 00 грн.

Верховний Суд звертав увагу заявників в ухвалі від 05 січня 2024 року на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Адвокат Лемещук Н. В. у заяві посилається на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наразі перебувають у Німеччині, у зв'язку з чим не мають можливості визначити дійсну вартість спірного нерухомого майна.

Проте в ухвалі Верховного Суду від 05 січня 2024 року було зазначено, що розмір сплаченого судового збору, може бути підтверджений не лише експертним висновком, а й, наприклад, даними загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна станом на дату подання позову.

Таким чином, всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 05 січня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху заявниками так і не було сплачено судовий збір з урахуванням вартості майна, витребувати яке з чужого незаконного володіння просив позивач, та відповідно такий розмір не підтверджено належними доказами (зокрема, даними загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна станом на дату подання позову).

З огляду на наведене, суд позбавлений можливості перевірити правильність сплаченого заявниками судового збору за подання касаційної скарги в частині оскарження вимоги майнового характеру.

Таким чином, вимоги ухвали Верховного Суду від 05 січня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху заявниками в повному обсязі не виконано.

Згідно з положеннями частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки недоліки касаційної скарги в повному обсязі усунуто не було, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникам.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 21 листопада 2023 року визнати неподаною та повернути заявникам.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов