Справа № 606/1285/21
06 березня 2024 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
судді Мельник А.В.,
за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що зобов`язання за кредитним договором припинилися в добровільному порядку після погашення заборгованості в касу банку, а також після прощення частини боргу банком, поза межами виконавчого провадження у зв`язку із домовленістю з банком.
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснити без його участі.
Представник заінтересованої особи (стягувача) Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» Данилевич А.Б. в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, у якій просила розгляд справи здійснити без її участі. Також до суду надійшли письмові пояснення, у яких представник банку пояснила, що між сторонами поза межами виконавчого провадження було досягнуто згоди щодо погашення заборгованості за кредитом, та на виконання досягнутих домовленостей безпосередньо в касу банку у добровільному порядку, без примусового їх стягнення органом ДВС, було сплачено заборгованість.
За приписами частини третьої статті 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом, у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено у відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
На примусове виконання цього рішення Теребовлянським районним судом Тернопільської області 31.10.2022 видано виконавчі листи про стягнення заборгованості та про стягнення судового збору.
Щодо виконання виконавчого листа у справі №606/1285/21 щодо стягнення заборгованості за кредитом, судом встановлено наступне.
23.11.2022 державним виконавцем Гусятинського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №70402330 на підставі зазначеного виконавчого листа.
22.06.2023 державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження з Гусятинського відділу ДВС до Теребовлянського відділу ДВС.
Згідно листа за вих.№ЕЛ-4797/55/5.8-05/2024 Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 22.01.2024 після розгляду заяви ОСОБА_1 , банк повідомив останнього, що заява розглянута та за результатами розгляду заяви вирішено: не застосовувати до ОСОБА_1 як позичальника та майнового поручителя ОСОБА_2 нарахованих 3% річних, інфляційних втрат передбачених ст. 625 ЦК України, та пеню за порушення грошового зобов`язання за кредитним договором №44 від 17.03.2008, та стягнутих відповідно до рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16.12.2011 у справі №2-301/11 (пеня - 1700,00 дол.США), та рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.06.2022 у справі №606/1285/21 (3% річних -3 458,88 дол. США), всього на суму 5 158,88 дол. США, за умови сплати останнім до 29.02.2024 всієї суми заборгованості основного боргу за Кредитним договором №44 від 17.03.2008 у розмірі 30 566,26 дол.США.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.
Згідно статті 129-1 Конституції України, судові рішення у справі є обов`язковими для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.
Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.
Відповідно до частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою; 3) або з інших причин.
Зміст частини другої статті 432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.
Словосполучення "або з інших причин" стосується словосполучення "якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням" та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.
Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).
Разом з цим, у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання і виконавче провадження відкрите, після чого боржником сплачено заборгованість на користь стягувача, підставою закінчення виконавчого провадження є повне фактичне виконання судового рішення (пункт 9 частина перша статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»). Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у такому разі відсутні.
Відповідно частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
При цьому, суд зауважує, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є виконання зобов`язання, прощення боргу кредитором поза межами виконавчого провадження у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.
У разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням чи прощення боргу відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа, та на підставі вказаної заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
З досліджених судом доказів вбачається, що сплата заборгованості та прощення частини боргу ОСОБА_1 відбулося у період, коли виконавче провадження №70402330 на підставі виконавчого листа у справі № 606/1285/21 було відкрите та перебувало на виконанні у відділі ДВС.
Також, суд враховує, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.
У відповідності до частин першої та сьомої Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Згідно частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
Таким чином, на законодавчому рівні чітко визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із визнанням судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.
З урахуванням вищезазначеного, суд не приймає до уваги наведені заявником у заяві доводи також з тих підстав, що заява стягувача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню направлена на захист інтересів боржника та на шкоду інтересам держави, що суперечить принципу добросовісності, закріпленому в статті 3 ЦК України.
На думку суду, сплата заборгованості та часткове прощення боргу, що відбулося у відкритому виконавчому провадженні, не може слугувати підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Отже, закінчення виконавчого провадження, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, який правомірно видано, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в розумінні частини 2 статті 432 ЦПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, слід відмовити.
Керуючись ст.ст.258, 259, 432 ЦПК України, суд,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.В. Мельник