РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача ФОП ОСОБА_2

адвоката Тарасенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів в режимі відеоконференції цивільну справі №369/18169/23, 2/683/214/2024 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу розірваним, стягнення вартості придбаного товару, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ) про визнання договору купівлі-продажу розірваним, стягнення вартості придбаного товару та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, посилається на те, що 07 липня 2023 року він замовив у ФОП ОСОБА_2 через інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » кондиціонер марки Luxeon моделі ACL-SH25TG вартістю 20686 грн., внісши передоплату в сумі 1000 грн.

12 липня 2023 року у відділенні ТОВ «Нова пошта» №1 с. Святопетрівське він отримав придбаний товар і при отриманні сплатив решту вартості товару в сумі 19686 грн.

13 липня 2023 року спеціаліст по підключенню кондиціонерів повідомив йому, що з технічних причин вказаний кондиціонер не можливо підключити у його квартирі через те, що труби виведені під кондиціонер та труби під`єднання самого кондиціонера не співпадають по розміру.

У зв`язку із цим, він звернувся за вказаним на сайті відповідача номером телефону з повідомленням про розірвання договору та вимогою повернути сплачені кошти за товар.

14 липня 2023 року він відправив придбаний кондиціонер на надані відповідачем реквізити відділення ТОВ «Нова пошта», однак відповідач не прийняв повернутий ним товар та не повернув йому грошових коштів, вказуючи на те, що кондиціонер був повернутий з дефектом.

Зазначає, що його вини у тому, що на кондиціонері наявний дефект, не має, оскільки кондиціонером він не користувався та повернув його через день після отримання.

Оскільки придбаний у відповідача товар він повернув, тому договір купівлі-продажу є розірваним і відповідач зобов`язаний повернути йому сплачені за товар кошти.

Відмову відповідача у поверненні сплачених коштів за товар позивач вважає безпідставною і просить визнати договір купівлі-продажу кондиціонера розірваним та стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою користь 20686 грн., сплачених ним за придбання кондиціонеру, 545 грн. витрат, пов`язаних із поверненням кондиціонера відповідачу, 10000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а також 19000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 листопада 2023 року матеріали цивільної справи №369/18169/23 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу розірваним, стягнення вартості придбаного товару, відшкодування моральної шкоди на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України направлено за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 грудня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить позов задоволити.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 адвокат Тарасенко О.М. просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не є стороною договору купівлі-продажу кондиціонера, оскільки замовлення товару та його оплату здійснював не позивач, а інша особа - ОСОБА_3 . Позивач не є покупцем товару, а тому його права відповідачем жодним чином не порушені.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 ЦК України).

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. Договір роздрібної купівлі-продажу є публічним. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів (частини перша - третя статті 698 ЦК України).

Положеннями ч.1 ст.706 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, оголошеною продавцем у момент укладення договору, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті зобов`язання.

Тлумачення вказаних норм дозволяє стверджувати, що по своїй юридичній суті договір купівлі-продажу є імперативно оплатним. Сторони договору купівлі-продажу можуть домовитися про ціну або про спосіб її визначення, або ж буде застосовуватися механізм передбачений статтею 632 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 41-42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №331/5054/15-ц (провадження № 14-164цс19) зроблено висновок, що «відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Отже, у законодавстві України щодо регулювання договору роздрібної купівлі-продажу встановлений пріоритет ЦК України перед актами законодавства про захист прав споживачів (див. постанову Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2018 року у справі №362/2159/15-ц)».

Відповідно до п.7, 8, 22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами.

Договір, укладений на відстані це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.

Споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом ст.ст.205-208 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Отже, зі змісту вищезазначених норм вбачається, що покупець - це сторона договору купівлі-продажу, яка приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупцем може бути як фізична особа (людина) так і юридична (підприємство, установа, організація), держава.

Звертаючись до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 вказував, що 07 липня 2023 року він замовив у відповідача через інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » кондиціонер марки Luxeon моделі ACL-SH25TG. 12 липня 2023 року у відділенні ТОВ «Нова пошта» він отримав вказаний товар, сплативши його вартість у розмірі 20686 грн. Оскільки кондиціонер йому не підійшов, тому він повернув товар відповідачу. Однак, відповідач відмовляється повертати йому кошти, сплачені за кондиціонер, що стало підставою для звернення його до суду за захистом своїх порушених прав.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не є покупцем за договором купівлі-продажу кондиціонера, а відтак не є стороною вказаного договору.

Так, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що замовлення кондиціонера, оплату його вартості при отриманні, а також оформлення повернення товару здійснювала його дружина ОСОБА_3 .

Дійсно, із доданих до позовної заяви письмових доказів вбачається, що 07 липня 2023 року у ФОП ОСОБА_2 через інтернет-магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 здійснила замовлення кондиціонера марки Luxeon моделі ACL-SH25TG згідно рахунку №824114.

Згідно квитанції від 07 липня 2023 року ОСОБА_3 перерахувала на рахунок ФОП ОСОБА_2 , з урахуванням комісії 1,5%, 1015 грн., вказавши призначення платежу як оплату згідно рахунку № НОМЕР_1 .

Згідно квитанції від 12 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 при отриманні придбаного товару згідно замовлення №824114 сплатила відповідачу через відділення ТОВ «Нова пошта» решту вартості кондиціонера в сумі 19686 грн.

Згідно експрес-накладної №1080 від 14 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_3 з відділення №1 ТОВ «Нова пошта», що розташоване по вул. Центральна,140 в с. Святопетрівське Києво-Святошинського району Київської області, здійснила повернення придбаного кондиціонеру на адресу, вказану відповідачем для повернення товару.

Отже, за встановлених судом обставин цієї справи, відсутні підстави стверджувати, що

позивач та відповідач укладали договір купівлі-продажу кондиціонера, оскільки замовлення кондиціонера, оплату його вартості, отримання товару та його повернення позивач не здійснював, а здійснювала інша особа ОСОБА_3 , яка і є покупцем в розумінні ст.ст.655, 698 ЦК України та споживачем згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Норми процесуального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

З огляду на приписи статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Захисту у суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України надав офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі №757/50149/19-ц, провадження №61-16219св21.

Згідно із положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не обґрунтував та не надав доказів, які б свідчили, що саме він був покупцем кондиціонера й відповідно стороною договору купівлі-продажу. Тому, його твердження про порушення відповідачем його прав, як покупця, є безпідставними.

Таким чином, ОСОБА_1 є неналежним позивачем у даній справі, що є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу розірваним, стягнення вартості придбаного товару, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 27 лютого 2024 року.

Суддя: