У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/2693/15-ц № 8/610/1/2024
м. Балаклія06 лютого 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Афоніної Д.О.,

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

в с т а н о в и в:

29.01.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненку В.М., який він підтримав у судовому засіданні 06.02.2024, з тих підстав, що: «справа розглядається суддею Стригуненко В.М., який відповідно до рішення № 25 від 12.04.2014 року Вищої ради правосуддя не ознайомлює на мою вимогу мене з його повноваженнями судді, порушує, на мою думку, вимоги ст. 19, 20 Конституції України, ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», є, на мою думку, представником відповідача, так як порушуються вимоги ст. 12 ЦПК України. Справа розглядається однобоко, немає ніякої змагальності сторін».

Представник належним чином повідомленого про дату, час і місце судових засідань відповідача втретє не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, поважності причин його неявки не встановлено, заяв про розгляд справи за відсутності представника відповідача не надходило, тому суд ухвалив провести судове засідання за його відсутності (а.с. 12, 19, 26).

За правилом ч. 5 ст. 40 ЦПК України якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Оскільки на час подання заяви про відвід судді і теперішній час у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, тому вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який розглядає справу (а.с. 36).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Тобто цивільним процесуальним законом чітко визначені підстави відводу судді, одним з яких є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України»).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на помилковість позиції про те, що відповідно до висновків ЄСПЛ щонайменші сумніви щодо упередженості судді є підставою для його виходу з процесу. Так у рішенні 15 жовтня 2009 року у справі «Мікаллеф проти Мальти», на яку вказав ОСОБА_2 , ЄСПЛ вказав, що «будь-який суддя щодо якого наявна достатня підстава (legitimate reason) побоювання відсутності неупередженості повинен усунутись» (Micallef v. Malta, заява № 17056/06, § 98). У рішенні від 15 липня 2005 року у справі ж «Межнаріч проти Хорватії» ЄСПЛ звернув увагу на те, що «слід визначити, чи існують, окрім поведінки судді, факти, які можна встановити, які можуть викликати сумніви щодо його неупередженості. Це означає, що, вирішуючи питання про те, чи є в тій або іншій справі достатня підстава (legitimate reason) побоюватися, що конкретному судді бракує неупередженості, позиція відповідної особи є важливою, але не є визначальною» (Meћnariж v. Croatia, заява № 71615/01, § 31).

Отже, для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного позивачем суду не надано.

При цьому необхідно звернути увагу позивача на те, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Безпідставно посилаючись на нічим об`єктивно не підтверджені сумніви у неупередженості або об`єктивності судді сторона зможе за власним бажанням змінювати суддів, суди, які йому не подобаються тощо, обирати «зручних» суддів, суди, маніпулювати, зловживаючи правом на відвід, займатися сутяжництвом відводів, затягувати розгляд справи та доступ до правосуддя, інструментом відводу здійснювати тиск на суддів, суд тощо, що є недопустимим.

Крім цього, учасник справи не може використовувати інститут відводу суддів із метою схиляння суду до ухвалення бажаного для нього процесуального рішення (див. ухвалу Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року у справі № 127/11940/21 (пункти 23-24; № у ЄДРСР 105961803)).

Такі дії є зловживанням правом на подання заяви про відвід суддів, тобто його використанням усупереч завданню цивільного судочинства - з іншою метою, ніж для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи.

Суд оцінює обставини справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.

Крім цього, сумніви мають ґрунтуватися на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Обставин та доказів, які б виключали згідно ст. 36, 37 ЦПК України можливість участі судді у розгляді даної справи, не убачається, доводи позивача ґрунтуються на його суб`єктивному сприйнятті, припущеннях і не підтверджені конкретними аргументами, які доводили б наявність сумнівів у неупередженості або об`єктивності головуючого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36, 37, 40 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненка В.М.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Стригуненко