Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 березня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дудурич Ігор Володимирович, до товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олеся Василівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дудурич І.В., звернулася до суду з даним позовом у якому зазначає, що 23.07.2021 року ОСОБА_1 від державного виконавця Ужгородського МВ ДВС стало відомо, що 24.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис від 24.05.2021 року зареєстрований в реєстрі за № 52308, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості за договором позики № 513705 від 21.07.2018 року, укладеного між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 . Проте, вказаний договір між ТОВ «Веллфін»» та ОСОБА_1 ніколи не укладався. Зі змісту договору вбачається, що він був укладений за допомогою веб-сайту відповідача, з ідентифікацією позичальника, який зазначений як ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , та підписаний нібито позичальником за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. В той же час вказаний паспорт був викрадений ОСОБА_2 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім паспорта, було викрадено також два мобільні телефони, банківські картки. Сама позивач ніколи не зверталася до відповідача з приводу отримання позики та кіяких договорів не укладала, договір позики № 513705 від 21.07.2018 року укладено шляхом шахрайства за допомогою викраденого паспорту іншою особою та без волевиявлення ОСОБА_1 . Крім того, відповідач мав поінформувати ОСОБА_1 про заборгованість позичальника до моменту виникнення виконавчого напису, чого зроблено не було.

А тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчи напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 24.05.2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 52308, а також стягнути з відповідача судові витрати у справі.

В подальшому представником позивача подано заяву про врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду, а саме у справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року, у якій представник позивача зазначає, що ТОВ «Веллфін» подав нотаріусу для стягнення документи, які не підтверджують безспірність вимог боржника ОСОБА_1 , оскільки не посвідчений нотаріально договір позики № 513705 від 21.07.2018 року не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса, і вказана обставина, відповідно до висновків викладених у вищевказаній постанові ВП ВС є підставою для визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. від 24.05.2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 52308, таким, що не підлягає виконанню.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача.

Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов відповідач не подав, а тому суд уважає, що у відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що 23.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ГрисюкО.В. вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 52308, згідно якого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кредитним кредитним договором № 513705 від 21.07.2018 року року на користь ТОВ «Веллфін» (, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48) за період з 21.07.2018 року по 01.03.2020 року, стягнуто заборгованість у розмірі 46140,00 грн., а також стягнуто 750,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, вчиняючи 04.06.2021 року виконавчий напис № 52308 приватний нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 1172, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 24.056.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 зазначила, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Окрім цього, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 24.05.2021 року була обумовлена й іншими обставинами.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Верховний Суд в ухвалі від 15.04.2020 року у справі № 554/6777/17 зазначив, що у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, з огляду на те, що судом не встановлено факту отримання позивачем вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу.

Окрім того, згідно з копією договору позики № 513705 від 21.07.2018 року, особа позичальника ОСОБА_1 посвідчувалася паспортом серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 28.02.200 року.

В той же час як вбачається копії витягу з ЄРДР та копії повідомлення про прийняття та реєстрацію заяви від 30.05.2018 року, на підставі заяви ОСОБА_3 від 28.05.2018 року, 29.05.2018 року до ЄРДР за № 0001745 внесено відомості за фактом крадіжки громадянко ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальних цінностей та документів, зокрема, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім.»я ОСОБА_3 , паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон, виданих на ім.»я ОСОБА_1 з будинку АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, з відповідача, у відповідності до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 908 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12,13, 18, 81,141,258, 259, 263-265, 280-282, 284, 289, 352,354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.та зареєстрований в реєстрі за № 52308 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Веллфін» (, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48) заборгованості за кредитним договором № 513705 від 21.07.2018 року у розмірі 46140,00 грн., а також 750,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (, місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп. ) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук