Провадження № 22-ц/812/169/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

справа № 487/9139/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Голощаповою А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану її представником

адвокатом Мішановим Сергієм Валерійовичем

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва, постановлену 12 грудня 2023 року суддею Карташевою Т.А. в приміщенні цього ж суду, (повний текст ухвали складено того ж дня), у цивільній справі за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа

приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Олена Геннадіївна,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Заявниця зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 . Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.Г. своєю постановою від 30 жовтня 2023 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що син спадкодавці ОСОБА_3 також є спадкоємцем, оскільки був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавицею на час її смерті. Проте, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім з 07 вересня 2003 року.

Посилаючись на те, що вказаним судовим рішенням підтверджено факт не проживання ОСОБА_3 за однією адресою зі спадкодавицею з 07 вересня 2003 року, що виключає його з кола спадкоємців, заявниця просила встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 у період з 07 вересня 2003 року по 07 вересня 2022 року не проживав у квартирі АДРЕСА_1 та юридичний факт, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мішанова С.В., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив хто є спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину, не переконався в реальності спору та гіпотетично послався на можливе порушення прав спадкоємця ОСОБА_3 .

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки адвоката Мішанова С.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка мала сина ОСОБА_3 та є тіткою заявниці ОСОБА_1 .

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2023 року ОСОБА_3 визнано безвісно відсутнім з 07 вересня 2003 року.

Постановою від 30 жовтня 2023 року приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко О.Г. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що син спадкодавці ОСОБА_3 також є спадкоємцем, оскільки був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавицею на час її смерті.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме що ОСОБА_3 у період з 07 вересня 2003 оку по 07 вересня 2022 року не проживав у квартирі АДРЕСА_1 та що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення юридичних фактів, суд першої інстанції роз`яснив їй право звернення до суду в порядку позовного провадження.

Позиція апеляційного суду

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, суд залишає заяву без розгляду.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

У справі, яка переглядається, нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що син спадкодавці ОСОБА_3 на час смерті матері був зареєстрований з нею за однією адресою, отже також може претендувати на отримання спадщини.

Дійсно, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, факт реєстрації сина спадковдавиці ОСОБА_3 за місцем проживання матері на час її смерті, має значення вирішення питання про коло осіб, які можуть претендувати на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Отже, встановивши наявність спору про право, який може виникнути між сином померлої ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за наявності спору про право.

Крім цього, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник заявниці, адвокат Мішанов С.В. повідомив суд про те, що заявниця ОСОБА_1 має рідну сестру ОСОБА_4 , яка має сина ОСОБА_5 . Проте, зазначав, що ця обставина для встановлення заявлених фактів значення не має, оскільки ні племінниця спадкодавці ОСОБА_4 ні її син ОСОБА_5 на спадщину не претендують, проти прийняття спадщини ОСОБА_1 не заперечують.

Однак, на підтвердження цієї обставини жодного доказу не надав, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі не залучені.

Також як на підставу для задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог, представник посилався на довідку приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко О.Г. від 28 вересня 2022 року, в якій нотаріус зазначає, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем на все майно, що залишилося після смерті її тітки ОСОБА_2 .

Цей довід апелянта суд оцінює критично, оскільки після видачі цієї довідки, 30 жовтня 2023 року приватний нотаріус Філіпенко І.О. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_2 , пославшись на те, що син померлої ОСОБА_3 на час відкриття спадщини був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавицею, є спадкоємцем першої черги, а підстави позбавляти його права на спадщину, яка відкрилася після смерті матері, відсутні.

Отже, зроблені приватним нотаріусом Філіпенко О.Г. висновки щодо права ОСОБА_1 на спадщину є суперечливим, а постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії прямо вказує на можливість виникнення спору щодо спадкового майна між заявницею ОСОБА_1 та сином спадкодавці ОСОБА_3 .

Крім цього колегія суддів враховує також реальну можливість виникнення спору про право на спадкування майна померлої ОСОБА_2 , який може виникнути між другої племінницею померлої - ОСОБА_4 і її сином ОСОБА_5 з одного боку, та заявницею ОСОБА_6 - з другого.

Отже, наявність інших реальних спадкоємців однієї з ОСОБА_1 черги також вказує на існування спору про право, що унеможливлює розгляду заяви в порядку окремого провадження та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду, зокрема на постанови від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 є безпідставними, оскільки встановлені у цих справах правовідносини не є подібними до правовідносин, що виникли у справі, яка переглядається.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ухвала суду залишається без змін.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг.

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін, судові витрати залишаються за рахунок заявниці.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мішановим Сергієм Валерійовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 08 лютого 2024 року