РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.01.2024

Справа № 522/19514/23

Провадження № 2/522/2044/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С., при секретарі Кніш Д.А., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

ВСТАНОВИВ:

03.10.2023 КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 .

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 26 277,40 грн. в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

12.10.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, вважається повідомленим належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що слідчим відділенням СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003969 відносно підозрюваного ОСОБА_1 . Суд звільнив його від кримінальної відповідальності. В результаті злочинних дій відповідача потерпілому у злочині ОСОБА_2 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_2 знаходився на стаціонарному лікуванні у 3-му травматологічному відділенні КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР з 17.11.2019 по 09.01.2020. Вартість бюджетних коштів витрачених бюджетною установою охорони здоров`я на лікування ОСОБА_2 , який знаходився на лікуванні у відділенні травматології становить 26 277,40 грн. Цивільний позов від імені лікарні на досудовому слідстві не подавався.

Судом встановлені такі обставини справи.

26.03.2020 слідчим СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Каліушко І.О. складено та прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 Зайковим Д.Б. затверджено, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003969 від 18.11.2019 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2020 у справі №947/7093/20 звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_2 , а кримінальне провадження №0003969 від 18.11.2019 закрито.

Цивільний позов прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 в інтересах КНП «Міська клінічна лікарня №11» до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Згідно з довідкою КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради № 01-83/435 від 26.03.2020 розмір витрат на гр. ОСОБА_2 , який перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні 3-ї травматології з 17.11.2019 по 09.01.2020, становить 26 277,40 грн.

Висновки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Такі витрати не підлягають стягненню лише при вчиненні злочинів у стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, або при перевищенні меж необхідної оборони. Позов про стягнення таких витрат може бути пред`явлений закладом охорони здоров`я, органом Державного казначейства України або прокурором. Питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з виннихосіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою КМУ № 545 від 16.07.1993. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи в іншому стаціонарному лікувальному закладі. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. В кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 Постанови КМУ№ 545 «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету використання», кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 обвинувачувався у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

Ухвалою суду від 03.04.2020 (справа № 947/7093/20) обвинуваченого ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим ОСОБА_2 . Судом питання про відшкодування витрат на лікування потерпілого не вирішувалося.

Згідно з ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, примирення з потерпілим свідчить про фактичне визнання обвинувачем обставин, які стали підставою для відкриття кримінального провадження, незалежно від визнання чи не визнання обвинуваченим своєї вини.

Вартість стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_2 в КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради з 17.11.2019 по 09.01.2020, склала 26 277,40 грн.

Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради () витрати на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 26 277,40 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено 27.02.2024.

Суддя Ярема Х.С.