ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2540/24 Справа № 227/2790/23 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 227/2790/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Тимченко О.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2023 року, яке ухвалено суддею Здоровицею О.В. у місті Добропіллі Донецької області та повне судове рішення складено 24 листопада 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

У жовні 2023 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина.

Позовна заява мотивована тим, що сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є особою з інвалідністю другої групи з причин загального захворювання та визнаний недієздатним, що підтверджується рішенням суду. Вона, за рішенням суду, є опікуном свого сина, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідно до діючого законодавства батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Позивачка вказує, що відповідач може надавати матеріальну допомогу їх непрацездатному сину ОСОБА_3 , оскільки є молодою особою, працездатного віку, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати на добре оплачуваних роботах, має нерухоме майно, інших утриманців не має, але коштів на утримання непрацездатного сина не надає. Тому, вона, як опікун ОСОБА_2 , просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неврахування того, що ОСОБА_2 за своїм психічним станом не здатен усвідомлювати та розуміти значення своїх дій та керувати ними. Судом проігноровано та не взято до уваги факт відсутності матеріальної допомоги з боку батька, а визначеної державою допомоги у розмірі 2 100 грн на місяць вочевидь недостатньо для утримання повнолітньої недійздатної дитини. При цьому, позивачка ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за сином, а тому не має достатнього доходу, щоб утримувати його самостійно.

Також, звертає суду апеляційної інстанції на ту обстаивну, що раніше, до встановлення сину інвалідності безстроково, Добропільським міськрайонним судом Донецької області стягувалися з відповідача аліменти на утримання їх непрацездатного сина ОСОБА_2 , в межах строків, на які йому було встановлено группу інвалідності, а тому є незрозумілими мотиви відмови у задоволенні аналогічних позовних вимог після встановлення групи інвалідності безстроково.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. (а.с.5)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною фізичною особою та призначено його опікуном - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним встановлено 2 роки з дня набрання рішення законної сили (а.с.13-14)

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.01.2021 року строк дії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2018 року продовжено строком на два роки, а саме до 03.07.2022 року(а.с.15).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09.08.2023 року продовжено строк дії рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01.06.2018 року народження строком на два роки з дня набрання рішення законної сили (а.с.17-18).

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 1118054 від 20.03.2023 року ОСОБА_3 встановлено повторно другу групу інвалідності з 01.03.2023 року довічно (а.с.11).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено потреби непрацездатного повнолітнього ОСОБА_3 у матеріальній допомозі від батька, а також у необхідності сплати відповідачем аліментів саме у розмірі 1/4 від доходу останнього. Суд зазначив, що, відповідно до висновків Верховного Суду України, які викладені в постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. В Україні кожна особа з інвалідністю отримує відповідні соціальні виплати та пільги. Розмір виплат та перелік пільг залежить від групи інвалідності, встановленої певній особі, але до позову не надано жодного належного та допустимого доказу, з якого б можливо було встановити розмір соціальної виплати або інших доходів саме ОСОБА_3 .

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини є способом захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надати таку матеріальну допомогу.

У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 у справі № 1-1/2014, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти» вказав, що воно ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний».

Згідно зіст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність статусу особи з інвалідністю. Особою з інвалідністю визнається повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність; інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист; втрата здоров`я - наявність хвороб і фізичних дефектів, які призводять до фізичного, душевного і соціального неблагополуччя (ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні»).

Подібне визначення міститься і у Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 Сімейного кодексу України.

Положеннями ст. 201 СК України визначено, що щодо застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як встановлено судом, на утриманні позивачки перебуває повнолітній син ОСОБА_3 , якому повторно встановлено другу групу інвалідності з 01.03.2023 року довічно, за рішенням Добропільського міськрайонного суду від 01.06.2018 року його визнано недієздатною фізичною особою, він не працює, оскільки йому, за результатами медичного огляду, рекомендовано лише стимулюючу трудотерапію в домашніх умовах, тобто він потребує матеріальної допомоги, знаходиться на повному утриманні своєї матері, яка не працює, оскільки доглядає за сином з інвалідністю, а також те, що відповідач є працездатним. Судом не було встановлено наявності інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за станом здоров`я, або з інших підстав не може виконувати своїх обов`язків по утриманню повнолітнього сина з інвалідністю та не надано жодного підтверджуючого документу щодо неможливості сплати аліментів у зазначеному позивачкою розмірі, у зв?язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та вважає, що стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача на утримання повнолітнього сина буде відповідати інтересам останнього.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2 684,00 грн..

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2023 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Топки Кемеровської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Добропільським МРВ ГУМВС України в Донецькій області 13 квітня 2007 року, на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 10 жовтня 2023 року довічно..

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 (нуль) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 27 лютого 2024 року.

Головуючий:

Судді: