Справа № 536/206/22
Провадження № 2/524/952/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: головуючого - судді Рибалки Ю.В., при секретарі судового засідання - Панченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці Полтавської області заяву про самовідвід головуючого судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського суду міста Кременчука перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді у даній справі Рибалки Ю.В.

Заява про відвід мотивована тим, що суддею застосовується вибіркове правосуддя, оскільки в одній справі за участю позивача ОСОБА_1 суддя заявив самовідвід, а дану справу з цим же позивачем розглядає. Позивач вважає, що суддя діє вибірково, не довіряє такому складу суду, у нього виникли сумніви в об`єктивності та неупередженості судді.

Зазначає, що раніше під головуванням судді Рибалки Ю.В. розглядалася інша цивільна справа № 524/3037/20, у якій позивачем також був ОСОБА_1 . Він не довіряв складу суду, вважав суддю прихильним до іншої сторони процесу і цим же головуючим суддею постановлена ухвала від 08.09.2020 про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді та задоволена заява про самовідвід судді, з метою усунення будь-яких сумнівів в його неупередженості або об`єктивності.

Тому позивач вважає, що існують обставини, які викликають у нього сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Рибалки Ю.В. під час розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою Автозаводського суду міста Кременчука від 01.03.2024 заявлений відвід головуючому судді визнано необґрунтованим.

Ухвалою Автозаводського суду міста Кременчука від 04.03.2024 заяву про відвід головуючого судді Рибалки Ю.В. у даній цивільній справі залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ст. 40 ЦПК України).

Як встановлено судом заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Рибалки Ю.В. не містять обґрунтованих підстав для сумнівів у об`єктивності та неупередженості судді.

Однак у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не довіряє цьому складу суду, що розглядає справу, вважає судовий розгляд справи незаконним, вважає, що головуючий діє вибірково, застосовує вибіркове правосуддя, а також ураховуючи заявлені раніше відводи, у яких позивачем також висловлено недовіру до цього складу суду, зокрема, у зв`язку з прихильністю на його думку до іншої сторони процесу, суддя заявив самовідвід у даній цивільній справі, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості.

Суд, дослідивши заяву головуючого про самовідвід, враховуючи наявність обставин на які посилається головуючий у справі, дійшов висновку, що відповідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, необхідно задовольнити заяву головуючого та прийняти від нього самовідвід у справі.

Суд ураховує, що неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

У розумінні ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (ратифікована Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

З огляду на основні засади і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо об`єктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити , чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007р. та від 24.02.1993р. по справі «Фей проти Австрії» судом вказано, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Згідно п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень відносно сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, а саме: вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає - або може сприйматися як таке, що впливає - на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони в будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін по конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. І суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Окрім того, відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому, кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Наведені обставини свідчать про неможливість розгляду справи в такому складі суду, мотиви заявлення самовідводу мають об`єктивне підґрунтя та відповідають ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини, положенням ст. 36 ЦПК України, ст.15 Кодексу суддівської етики.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву головуючого судді про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід головуючого судді Рибалки Ю.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Передати цивільну справу до канцелярії Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ю. В. Рибалка