Справа №571/1560/23
Провадження № 2/571/31/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Верзун О.П.,

за участю секретаря судового засідання Шупрудько І.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Висоцької Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , поданої в інтересах ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Твердий М.К., звернувся до суду з позовною заявою до Моторного транспортного страхового бюро України (далі - МТСБУ) про стягнення регламентної виплати для відшкодування заподіяної шкоди внаслідок ДТП з вини водія ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10 червня 2022 року біля 20 год. 15хв. по вул. Шевченка у смт. Рокитне була скоєна ДТП за участі автомобіля марки «Volkswagen T4» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 (сина позивача) та мотоцикла марки «GEON X-ROAD2» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. На ОСОБА_4 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.Крім того, за заявою ОСОБА_3 про спричинення йому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, стосовно ОСОБА_4 було відкрите і кримінальне провадження №0000142 за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

За наслідками досудового розслідування кримінальне провадження №0000142 було закрите 28.10.2022 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а матеріали адміністративної справи стосовно ОСОБА_4 направлено до Рокитнівського районного суду, рішення якого було оскаржено в апеляційному порядку.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26.04.2023 провадження у справі відносно ОСОБА_4 закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В січні 2023 позивач звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування завданої йому шкоди внаслідок механічних ушкоджень автомобіля.

Оскільки відповідач відмовив у проведенні вказаної виплати, позивач звернувся до суду.

Просить стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 регламентну виплату для відшкодування заподіяної йому внаслідок ДТП з вини водія мотоцикла ОСОБА_3 , який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність майнової шкоди від ушкоджень автомобіля марки «Volkswagen T4» номерний знак НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту якого визначена експертом у сумі 44114,80 грн., а також вартість сплаченої ОСОБА_2 експертної оцінки ушкоджень у сумі 2200,00(дві тисячі двісті гривень) та судові витрати.

02 жовтня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

23 жовтня 2023 року представник відповідача МТСБУ подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити.

Зазначив, що позивач посилається на постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.2 ст.126 КУпАП. Однак, такі рішення не встановлюють факт вчинення ДТП, а також факт порушення ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Також, Закон № 1961-ІV визначає чіткий порядок дій особи, яка потрапила ДТП, в тому числі здійснення яких є необхідним для отримання страхового відшкодування. Після ДТП водій зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, телефон та свою адресу (п.п.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону № 1961-ІV).

Позивачем не виконано обов`язки: ДТП сталася 10.06.2023 року, а заяву про страхове відшкодування на адресу МТСБУ направлено 30.01.2023 року, що підтверджується доданою копією витягу з електронної пошти про отримання такої заяви з відміткою про реєстрацію вхідної кореспонденції. Крім того, у позивача був обов`язок зберігати автомобіль у пошкодженому після ДТП стані до 13.02.2023 року включно, що також не дотримався позивач, осікльки до цього часу здійснив ремонт і зафіксувати пошкодження отримані у ДТП неможливо. Таким чином, МТСБУ не мало можливості встановити ні обставини, ні причини ДТП, ні розмір шкоди.

Представник позивача - адвокат Твердий М.К. надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що матеріали справи дають можливість встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, а тому підстава для відмови МТСБУ у здійсненні регламентної виплати на користь позивача відсутні.

Стороною відповідача МТСБУ подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому підтримується позиція, викладена у відзиві на позов.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану позовну заяву, з підстав викладеній у ній, просить позов задоволити. Стверджує, що відносно сина його довірителя складено завідомо неправдивий протокол, оскільки слідством збиралися докази вини у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено за ч. 1 ст. 286 КК України. На транспортний засіб накладено арешт. В результаті кримінальне провадження закрито слідчим за відсутністю в діях ОСОБА_4 ознак складу злочину, а потім закрито провадження у адміністративній справі за відсутністю порушень Правил дорожнього руху. Протокол був сфальсифікований, вини сина довірителя не було встановлено. Тому, в січні 2023 року позивач звернувся до відповідача про нарахування регламентної виплати. Строки не порушував, бо ще у квітні 2023 року розглядалась справа про адміністративне правопорушення. Підставою для звернення послужило те, що відповідальність другого учасника ДТП не була застрахована. Крім того, відповідач мав можливість самому розібратися в обставинах справи, а тому вважає, що є підстави для призначення позивачу регламентної виплати згідно закону. Підтвердив суду, що позивач з моменту ДТП та до моменту його звернення до відповідача не перебував у хворобливому стані чи за межами України, що перешкоджало йому звернутися до відповідача у встановлені законом строки. Роботи щодо ремонту транспортного засобу проведені у січні 2023 року.

Представник відповідача у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, оскільки в справі мали місце неузгоджені суперечності. Так, представником у справі про адміністративні правопорушення відносно сина позивача приймав участь один і той же представник, що у дані справі представляє позивача, а відтак був обізнаний про всі обставини справи і мав можливість повідомити про ДТП за участю сина довірителя у визначений законом строк, оскільки законом визначається строк звернення, який розпочинається від моменту аварії, а не визнання водія винним чи невинним. Таким строк зверненням з повідомленням про ДТП спеціальним законом визначено - 3 робочі дні та протягом 30 днів - із заявою про виплату страхового відшкодування. Крім того, у позивача був обов`язок повідомити про місце знаходження транспортного засобу і забезпечення проведення такого огляду за участю уповноваженої особи від страховика. Таку вимогу також не було дотримано. Так, ДПТ було 10.06.2022, 22.10.2022 року було закрито кримінальне провадження. Позивач звернувся 30.01.2023 та мав надати транспортний засіб у стані, отриманому після ДТП до 13.02.2023 для огляду уповноваженій особі, і лише з 14.02.2023 мав право приступити до його ремонту, за умови, що уповноважений представник від страховика не з`явився та не провів огляд у визначений законом десятиденний строк. Підставою для відмови у нарахуванні регламентної виплати слугувало саме невиконання обов`язків зі сторони позивача, покладених на нього спеціальним законом. Тому, що саме страховик або уповноважена ним особа має право встановлювати обсяг пошкоджень та розмір шкоди, а не потерпіла особа. Крім того, просить суд звернути увагу, що вини ОСОБА_3 у ДТП не встановлено, а визнання його винним за ст. 126 КУпАП не перебуває у причинному зв`язку з наслідками ДТП та не є підставою для відшкодування витрат на ремонт транспорту. Нормами ЦК передбачено відповідальність за шкоду, завдану кількома транспортними засобами і чітко передбачено, що шкода відшкодовується винними особами, але вини ОСОБА_3 не встановлено. Матеріали справи не містять доказів, що пошкодження, на які посилається позивач завдані саме в ДТП, обсяг ремонтних робіт визначено за зауваженнями замовниками та з його слів, що не виключає суб`єктивного фактору і бажань позивача, а тому не можуть вважатися об`єктивними. Відсутні документи і відомості щодо дати та вартості ремонту, закон не уповноважує адвоката самостійно шляхом власних розрахунків визначити розмір шкоди. З цих підстав просить відмовити у позові.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Спірні правовідносини виникли з правовідносин про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Вказані правовідносини регламентуються нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цим законом спеціально урегульовано відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Ним же чітко визначено обсяг обов`язків, а також послідовність дій учасників ДТП, страховиків, МТСБУ.

Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. ст. 509, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

В даному випадку позивач звернувся із позовними вимогами до відповідача МТСБУ, повноваження якого визначаються спеціальниим законом. Підпунктом а) пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Позивач вказує, що єдиною підставою звернення до відповідача є те, що відповідальність іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 не була застрахованою.

Внаслідок вказаної ДТП було завдано майнової шкоди автомобілю «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 - позивач у справі, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 23).

Для оцінки нанесеного збитку в результаті аварійного пошкодження автомобіля «Volkswagen Т4», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 та отримав звіт про оцінку вартості автомобіля від 08.07.2022 під № 107.22ЕС.

Згідно з висновком звіту вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Volkswagen Т4», д.н.з. НОМЕР_1 становить 44114,80грн. (а.с.30-36)

30 січня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.06.2022 року (а.с. 92).

Листом №3-016/4789 від 13.02.2023 МТСБУ повідомило ОСОБА_2 про відмову у відшкодуванні йому шкоди посиланням на те, що ним не виконано вимогу п.33.3 ст.33 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2022, кримінальне провадження №0000142 за фактом ДТП, яке сталося 22.06.2022 за участю автомобіля марки «Volkswagen T4» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та мотоцикла марки «GEON X-ROAD2» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 закрито у зв`язку з відсутністю у діянні ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Однак в діях ОСОБА_4 встановлено ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У діях ОСОБА_3 - ознаки адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121, ч.6 ст.121. ч.1 ст.126 та ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.39-45).

Як вбачається із постанови Рівненського апеляційного суду, ОСОБА_4 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №313270 від 10 червня 2022 року вмінено порушення правил проїзду нерегульованого перехрестя, зокрема п.16.11. Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП.

Проте, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «Volkswagen T4», р.н. НОМЕР_1 по вул. Шевченка, в смт. Рокитне, яка є головною по відношенню до вул. Соборна.

Таким чином, судом встановлено, що обоє водіїв на момент ДТП рухалися по головній дорозі, що свідчить про невідповідність фабули протоколу фактичним обставинам ДТП, а тому дії ОСОБА_4 були невірно кваліфіковані за п. 16.11. ПДР України, оскільки вказаною нормою регулюється порядок проїзду саме нерегульованого перехрестя, а відтак цю норму ОСОБА_4 не порушував.

Відповідно, з цієї підстави провадження відносно ОСОБА_4 закрито за відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, яке ставилося йому в провину згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №313270 від 10 червня 2022 року. Тобто, провадження відносно ОСОБА_4 було закрито, у зв`язку з тим, що останній не порушував п.16.11 Правил дорожнього руху.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції зазначено, що суд не уповноважений самостійно кваліфікувати дії особи відповідно до правил дорожнього руху та змінювати фабулу протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки це є обов`язком співробітника поліції, який складає протокол, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З наведеного слідує, що суд не може змінювати фабулу протоколу та ставити в провину порушення іншої норми, аніж зазначеної у фабулі протоколу, через що проавдження у справі відносно сина позивача було закрито.

Суд, вирішуючи даний спір, звертає увагу на те, що іншому учаснику ДТП - ОСОБА_3 порушення ст. 124 КУпАП в провину не ставилось, винним за вказаною статтею він також не визнавався. З огляду на це він не може вважатися винуватцем ДТП.

Відтак, особу, винну у допущенні дорожньо - транспортної пригоди не встановлено, правових підстав вважати ОСОБА_4 потерпілим внаслідок ДТП судом також не вбачається.

Відтак, посилання позивача на наявність вини ОСОБА_3 є надуманими.

Проте, судом достовірно встановлено, що ДТП мала місце 10 червня 2022 року, що підтверджується постановою слідчого від 28.10.2022 та не оспорюється сторонами (а.с.39).

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний:

- 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

- 33.3. водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

На підставі досліджених судом доказів, встанодено, що ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ відразу з заявою про виплату відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.06.2022 року 30 січня 2023 року (а.с. 92).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 чи ОСОБА_4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомили страховику або МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, а також надали відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відтак, заперечення представника відповідача про те, що позивач не дотримався свого обов`язку та не повідомив про ДТП у визначений законом строк лишилося не спростованим строною позивача. Також, стороною позивача не було доведено, що останній надавав відповідачу докази для документального підтвердження поважності причин, що зашкодили виконати позивачу зазначений обов`язок.

На виконання своїх повноважень, передбачених Законом, за зверненням позивача МТСБУ 01.02.2023 року направило доручення представнику зі спеціальними знаннями для здійснення огляду належного Позивачу транспортного засобу.

Уповноважений представник 07.02.2023 року, тобто у визначений законом строк, у присутності позивача оглянув транспортний засіб, пошкоджений у ДТП. Під час огляду було встановлено, що позивач здійснив відновлювальний ремонт, у зв`язку з чим зафіксувати пошкодження отримані у ДТП неможливо (а.с.87-88), про що, оцінювач ОСОБА_6 , який здійснював зазначений огляд, рапортом від 08.02.2023 року повідомив МТСБУ (а.с.85).

З наведено вбачається, що власник транспортного засобу позивач у справі, не дотримався та порушив свій обов`язок, передбачений п. 33.3. ст.33 Закону. Обставин, які могли слугувати підставою для звільнення позивача від обов`язку збереження пошкодженого майна у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди судом не встановлено: уповновадений представник від відповідача прибув до місцезнаходження транспортного засобу з дотриманням строку, визначеного законом. Як вбачається із доручення огляд мав бути проведений до 13.02.2023 , фактично проведений 07.02.2023.

Отже, судом встановлено, що відповідач діяв відповідно до обов`язків, визначених ст. 34 Закону , у зв`язку з чим необхідності у позивача самостійно обирати експерта для визначення розміру шкоди не було. Позивач мав право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лише у випадку не з`явлення представника МТСБУ в 10-денний термін, який обчислюється не вкалендарних, а в робочих днях для огляду транспортного засобу (п.34.3 ст.34 Закону: якщо представник страховика, МТСБУ не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди).

З огляду на викладене суд оцінює критично посилання представника позивача на те, позивач був вправі самостійно залучити оцінювача для огляду транспортного засобу та такий огляд проведено у відсутність уповноваженої особи чи представника відповідача, а також у відсутність учасників ДТП. Звіт про оцінку вартості автомобіля від 08.07.2022 під № 107.22ЕС, наданий позивачем, проведений без іншого учасника ДТП ОСОБА_3 та МТСБУ. Крім того, і в додатках до звіту немає ні самих повідомлень, ні документів, що засвідчують їх відправку. У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги докази надані стороною позивача: протокол огляду від 10.06.2022, звіт № 107.22ЕС від 08.07.2022, в якому міститься висновок про вартість відновлювального ремонту, ремонтну калькуляцію (а.с. 19-38) та погоджується запереченнями представника відповідача про наявність обставин для сумніву у об`єктивності вказаних доказів в частині того, що вказані пошкодження мали місце внаслідок ДТП; щодо обсягу проведених ремонтних робіт та визначення розміру шкоди.

Частиною 1 статті 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до приписів частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до статі 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (пп. 37.1.3. п.37.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки 01.03.2013 № 4 з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Судом встановлено, що власник автомобіля яким є позивач на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.06.2022, повідомив МТСБУ лише 30.01.2023 (а.с.91).

Відповідачем встановлено, що позивач, до моменту огляду транспортного засобу уповноваженою від відповідача особою здійснив відновлювальний ремонт і зафіксувати пошкодження отримані у ДТП неможливо (а.с.87-88).

Наведені вище обставини свідчать про необхідність застосування приписів п.п.37.1.3 п.37.1 ст.37 Закону № 1961-ІV, відповідно до яких підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що визначення розміру шкоди здійснено позивачем у спосіб, не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За таких обставин МТСБУ позбавлене можливості встановити розмір завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені до МТСБУ задоволенню не підлягають.

Відповідно ч.1, ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення виготовлено 05.02.2024.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 від 19.01.2000 р., РНКОПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: Київ, Русанівський бульвар,8, .

Суддя: