УХВАЛА

про передачу справи на розгляд іншому суду

26 лютого 2024 рокуСправа № 495/1427/24
Номер провадження 2/495/1318/2024

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Старокозацької ОТГ про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, в якій просить суд: позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_5 . Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту подання позовної заяви, до досягнення дітьми повноліття.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним передати справу за підсудністю до іншого суду з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як убачається зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 позову, в ньому містяться посилання позивача на підсудність справи за вибором позивача та зазначено адресу фактичного проживання позивача: с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять доказів на підтвердження обставин того, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Натомість, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади, наданої позивачем, позивач у справі ОСОБА_1 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, стосовно помилкового тлумачення позивачем поняття зареєстрованого місця перебування варто зазначити, що відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

- місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи.

Частиною 6 статті 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» також визначено, що реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Відтак, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача ОСОБА_1 є адреса АДРЕСА_2

Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 №807-ІХ в Одеській області утворено Білгород-Дністровський район у складі територій, зокрема, Лиманської територіальної громади, до складу якої увійшло село Зарічне. Цей населений пункт до прийняття зазначеної постанови входив до Татарбунарського району Одеської області, що був ліквідований.

При цьому, суд звертає увагу на те, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Таким чином, село Зарічне є територіальною приналежністю Татарбунарського районного суду Одеської області.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є громадянкою України, а не особою, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, та не має підтверджуючих документів про реєстрацію її місця перебування в с. Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, виходячи з вимог ч. 1 ст. 28 ЦПК України, якими унормовано підсудність справ за вибором позивача, та згідно з якими позови про стягнення аліментів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, то на адресу зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 поширюється юрисдикція Татарбунарського районного суду Одеської області.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1ст.31 ЦПК України, передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зазначене узгоджується із ст. 378 ЦПК України, за якою судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначена справа не підсудна Білгород-Дністровському міськрайонному суду Одеської області та її належить передати для розгляду до Татарбунарського районного суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 258-260, п.9 ч.1 ст.353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки і піклування виконавчого комітету Старокозацької ОТГ про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів передати за підсудністю на розгляд до Татарбунарського районного суду Одеської області /вулиця Горького, 2, м. Татарбунари Одеської області/.

Копію ухвали направити позивачу для відома.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою Цивільним процесуальним кодексом України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ірина БРАТКІВ