Справа № 445/1904/23
провадження № 2/445/152/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 січня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову вказала, що вказаний житловий будинок належав її дідові - ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт, заповівши усе належне йому майно їй, в тому числі і житловий будинок. Також зазначає, що після смерті діда, спірний житловий будинок, належить їй як спадкоємцю за заповітом. Відповідач по справі є її колишнім чоловіком та був зареєстрований у будинку зі згоди колишнього власника. Однак після розірвання шлюбу 20.09.2018 року, позивач у вказаному будинку не проживає, перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком, оскільки він близько п`яти років без поважних на те причин не проживає у вказаному будинку, а його реєстрація, в належному їй помешканні, створює перешкоди в користуванні і розпорядженні майном.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки суд неповідомив, відзиву на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Тому суд ухвалює заочне рішення в порядку ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ч. 8 ст.178 ЦПК України так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового зсідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права суд приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

В спірному житловом будинку за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні члени сім`ї: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (голова домогосподарства), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній за вказаною адресою фактично не проживає. Власник житла ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 26.01.2023 року №43, виданої Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області, актом обстеження умов проживання №44 від 26.01.2023 року, складеним комісією Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області.

Згідно заповіту від 05.07.2001 року, посвідченого секретарем Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 усе належне йому на день смерті майно.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно виписки погосподарської книги №1 Поморянської селищної ради за 2021-2025 роки по с. Поляни, головою домогосподарства по АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 .

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як встановлено судом із досліджених доказів, що надані позивачкою, такими не підтверджується наявність у позивачки права власності на спірне будинковолодіння, оскільки нею не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність даного будинку спадкодавцю, та відповідно, що такий будинок входив до спадкового майна за заповітом, доказів про прийняття спадщини та/або отримання свідоцтва про право на спадщину позивачкою також не надано.

Таким чином, оскільки позивачкою не доведено належність їй спірного житлового будинку на праві власності, то її права відносно такого майна відповідачем не порушені.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11, 13, 141, 258, 259, 261, 263-265, 272, 273, 280-283 ЦПК України, ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29.01.2024 року.

Суддя В. М. Сивак