КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

секретар Цуран С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року про відмову у забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей разом з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької РДА у м. Києві, у якому просила визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій ОСОБА_1 просила забезпечити позов шляхом встановлення зустрічей позивача - ОСОБА_1 зі своїми синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її проживання у АДРЕСА_1 з можливістю відвідувати, за бажанням дітей, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, дошкільні навчальні заклади/центри розвитку дітей тощо, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі (в літній період), спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Києві кожні вівторок та четвер місяця з 10.00 год ранку до 20.00 год вечора та кожні парні вихідні (2, 4 тиждень місяця) з 10.00 год ранку до 20.00 год вечора неділі без присутності батька;

зобов`язати відповідача - ОСОБА_2 не чинити перешкоди зустрічам позивача (матері) з їх синами та віддавати дітей за місцем проживання ОСОБА_2 біля квартири АДРЕСА_2 кожні вівторок та четвер місяця о 10.00 год ранку та зустрічати їх за своїм місцем проживання (відповідача) о 20.00 год вечора, а також, кожні парні вихідні (2, 4 тиждень місяця) о 10.00 год ранку суботи віддавати за своїм місцем проживання та о 20.00 год вечора відповідно зустрічати.

Подану заяву обґрунтовано тим, що до вересня 2022 року сторони проживали разом в квартирі АДРЕСА_2 . Причиною припинення стосунків стало систематичне порушення прав позивача з боку відповідача, який провокував її на сварки та вчиняв психологічне та фізичне насильство. З моменту, як стосунки між сторонами було фактично припиненні, відповідач не надає позивачу можливості жити з дітьми та піклуватися про них, адже сторони проживали в квартирі, що належить відповідачу. Відповідач не надає можливості позивачу проводити час з дітьми, дбати про їх здоров`я та розвиток, та систематично здійснює фізичний та психологічний тиск на позивача в своїх корисливих мотивів. Всі спроби зустрітися з дітьми, неодноразово закінчувалися побоями у бік позивача зі сторони відповідача та його матері. Враховуючи, що діти на сьогодні не відвідають жодного дошкільного/навчального закладу, іншої можливості побачити дітей, як прийти до квартири, де вони проживають та намагатися їх там побачити, у позивача немає. Всі такі зустрічі закінчуються зверненням до Національної поліції України однією або обома сторонами конфлікту. З метою налагодження психоемоційного контакту з дітьми, а також покладення на відповідача обов`язку не чинити перешкод зустрічам матері і дітей, просить забезпечити позовом вказаним шляхом (а.с. 47-49зв.).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2023 у задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 54-57).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Вказує, що вже рік як відповідач неправомірно чинить перешкоди позивачу, тому відсутність контакту матері з дітьми, систематичне грубе перешкоджання відповідача в участі позивача у вихованні дітей, піклуванні про них та навіть просто у зустрічах, позбавлення дітей любові та опіки матері, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім того, у разі позитивного вирішення позовних вимог, виконання рішення може стати неможливим через небажання дітей проживати разом з матір`ю, враховуючи складність відносин між сторонами та малолітній вік дітей (а.с. 60-63зв.).

Відзиву від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано перебуванням відповідача у стані хвороби та неможливістю з`явитись у судове засідання. На підтвердження зазначених обставин, до клопотання було надано огляд терапевта від 20.02.2024, у якому зазначено діагноз про наявність у пацієнта гострої інфекції верхніх дихальних шляхів, яка неуточнена.

Однак, наданий висновок не містить інформації про повну чи часткову втрату працездатності пацієнта, або обмеження останнього у контакті з навколишнім середовищем.

З огляду на зазначене та враховуючи те, що предметом спору є питання про рівноправну участь батьків у вихованні дітей, при тому, що при тривалому розгляді справи може втрачатися емоційний зв`язок між дитиною та, у даному випадку, матір`ю, тому апеляційний суд вважає недоведеною зазначену підставу для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено достатніх підстав для застосування обраного ним заходу забезпечення позову, а також не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований Дарницьким районним у м. Києві ВДРАЦС ГТУЮ у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1355.

У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На момент подачі позову про визначення місця проживання дітей (справа № 753/19024/23), шлюб між сторонами не розірвано, однак, у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває справа № 753/16353/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком.

Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами склались неприязні стосунки, які виражаються і постійних сварках та викликах працівників поліції обома сторонами.

Позивач зазначає, що з вересня 2022 року, після припинення подружніх стосунків, вона перестала проживати за адресою АДРЕСА_3 , що належить відповідачу.

Відповідач, зі свого боку, не надає можливості позивачу проводити час з дітьми, дбати про їх здоров`я та розвиток, та здійснює фізичний та психологічний тиск на позивача, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.02.2023, від03.03.2023, висновком експертного дослідження № 041-1707-2022 від 06.12.2022, висновком експертного дослідження № 041-121-2023 від 20.01.2023 (а.с. 25, 26, 29, 31).

Також, позивач вказує на те, що мати відповідача, тобто, бабуся, яка, наразі, проживає разом з дітьми, і проводить з ними значний час, впливає на формування думки дітей щодо образу матері в негативному світі. Тому, у разі позитивного вирішення позовних вимог виконання рішення може стати неможливим через небажання дітей проживати разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 127/31828/19 (провадження № 61-10859св20) вказано, що у справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції правильно врахував, що зустрічі матері з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір`ю. Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив і у постанові від 04.04.2018 у справі № 344/16653/16-ц.

Отже, вимога про зустрічі матері з дітьми є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 490/1087/21 (провадження № 61-12931св21) вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька). Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04.09.2018 ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.11.2020 у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17.05.2021 в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15.09.2021 в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дітей проживає окремо від них, також має право на особисте спілкування з ними, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Отже, якщо в родині постійно відбуваються сварки і з`ясування взаємин між батьками, та ще й випадки насильства, такі обставини можуть призвести до серйозних змін у психічному стані дітей. Тому, задля безпечного, спокійного та всебічного їх розвитку має бути забезпечено спілкування останніх з обома батьками, і зустрічі матері з дітьми, у даному випадку на думку апеляційного суду, будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері із її малолітніми дітьми і ця обставина відповідатиме найкращим їх інтересам.

Також, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надано обґрунтованих доказів, що зустрічі дітей із матір`ю можуть призвести до негативних наслідків для їх стану.

На зазначені обставини суд першої інстанції не звернув уваги та помилково відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною, задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 жовтня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Неупокоєвою Наталією Костянтинівною, про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом встановлення зустрічей позивача - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) зі своїми синами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем її проживання у АДРЕСА_1 з можливістю відвідувати, за бажанням дітей, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, дошкільні навчальні заклади/центри розвитку дітей тощо, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі (в літній період), спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території м. Києві кожні вівторок та четвер місяця з 10.00 год ранку до 20.00 год вечора та кожні парні вихідні (2, 4 тиждень місяця) з 10.00 год ранку до 20.00 гожд вечора неділі без присутності батька;

зобов`язати відповідача - ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди зустрічам позивача (матері) з їх синами та віддавати дітей за місцем проживання ОСОБА_2 біля квартири АДРЕСА_2 кожні вівторок та четвер місяця о 10.00 год ранку та зустрічати їх за своїм місцем проживання (відповідача) о 20.00 год вечора, а також, кожні парні вихідні (2, 4 тиждень місяця) о 10.00 год ранку суботи віддавати за своїм місцем проживання та о 20.00 год вечора відповідно зустрічати.

Дана ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 23 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.М. Верланов

Т.О. Невідома