Справа № 503/1784/23
Провадження № 2/503/238/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач подала до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 30.12.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 92. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказує, що шлюбні відносини з відповідачем не склалися та фактично припинені близько чотирьох років тому. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить розірвати шлюб.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує поштове повідомлення № 590 про особисте вручення їй 18.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 860 із судовою повісткою, яке було надіслано за адресою, вказаною позивачем в позовні заяві (а.с.2) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України. Окрім того, суд додатково повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання, у порядку встановленому ч.13 ст. 128 ЦПК України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 10.01.2024 року судової повістки у вигляді повідомлення у додаток «Viber» (а.с.16) на номер телефону, зазначений позивачем на поштовому конверті (а.с.8), яким матеріали позову були надіслані нею до суду. При цьому, в позовній заяві позивач просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує поштове повідомлення № 887 про особисте вручення йому 17.01.2024 року рекомендованого поштового відправлення № 062 із судовою повісткою, яке було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, згідно інформації наданої Кодимською міською радою Подільського району Одеської області від 05.01.2024 року № 03-17/70 (а.с.11), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України. При цьому, відповідач також подав до суду письмову заяву від 07.02.2024 року про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про визнання заявлених позовних вимогв повному обсязі та про те, що не заперечує проти розірвання шлюбу.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 30.12.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 92, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 , повторно видане Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.12.2023 року (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Стаття 55 СК України встановлює обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Згідно ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

В силу ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Положеннями ст. 112 СК України визначено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені близько чотирьох років тому, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання шлюбу.

Ураховуючи вищевикладене та прийняте судом визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при поданні до суду позовної заяви про розірвання шлюбу був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки відділення «Одеське ь11» АТ КБ «ПриватБанк» від 26.12.2023 року № 0.0..1, за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу(а.с.1).

Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 536,80 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, які складають 536,80 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

При цьому, в позовній заяві (а.с.3) позивач просила судові витрати не стягувати з відповідача.

Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 536,80 грн.

В свою чергу звернення або не звернення даного рішення в частині розподілу судових витрат до виконання в будь-якому випадку залишається виключно на розсуд позивача, інтересів якого воно і стосується.

Керуючись ст. 223, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. 105, 110, 112 СК України, пунктами 3, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий, про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30.12.1987 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 92, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 відсотків судового збору, сплаченого останньою при поданні позову, в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки відділення «Одеське ь11» АТ КБ «ПриватБанк» від 26.12.2023 року № 0.0..1 в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.В. Вороненко