№ 207/6172/23
№ 2/207/239/24
Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Погребняк Т.Ю.
при секретарі Морозові В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев,
В суді прокурор Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Коноплянка А.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення.
У зв`язку з тим, що відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи, у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, про поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позовну заяву до суду не надходило, тому суд вважає за можливе, згідно зі ст. 280 ЦПК України, розглянути позовні вимоги за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.
Згідно ст. 131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює орган державної влади, орган суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Судом встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.02.2023 року у справі №207/3848/22, який набрав законної сили 06.03.2023 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України та призначено йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Вироком суду встановлено, що 17.09.2022 приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи на півострові «Кохання», неподалік від смт. Карнаухівка між річкою Дніпро та річкою Коноплянка (географічні координати 48.498979, 34.716695), за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя вчинення злочину - бензопили Vitals Master BKZ 4523, червоного кольору, в порушення ст.ст. 5,12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», вимог ст. 69 Лісового кодексу України, вимог Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» від 19.05.2011 №3392-УІ, без відповідного спеціального дозволу на використання лісових ресурсів на вказаній лісовій ділянці, тобто за відсутності лісорубного або лісового квитка, не маючи дозволу на порубку дерев, скориставшись відсутністю на місці події представників державної лісової охорони та інших сторонніх осіб, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими мотивом та метою, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, здійснив незаконну порубку дерев у інших лісових насадженнях у кількості 3 дерев до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від коріння.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 державі в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області завдано істотної матеріальної шкоди у сфері охорони природного навколишнього середовища на загальну суму 30333,02 гривень, що підтверджується висновком судово-економічної експертизи №СЕ-19/104-22/31697-ЕК від 01.11.2022 року.

Відповідно до положень ст. 33 Лісового кодексу України, органи місцевого самоврядування беруть участь у здійсненні заходів щодо охорони і захисту лісів, ліквідації наслідків стихійних явищ, лісових пожеж, залучають у встановленому порядку до цих робіт населення, транспортні й інші технічні засоби та обладнання.

Статтею 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Аналогічні положення закріплено ст. 65 Лісового кодексу України.

Відповідно до положень ст. 67 Лісового кодексу України заготівля деревини є одним із видів спеціального використання лісових ресурсів.

Статтею 69 Лісового кодексу України передбачено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів місцевого значення здійснюється за дозволом, що видається органам місцевого самоврядування.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 17 від 10.12.2004 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля», незаконною визнається порубка дерев і чагарників, вчинена без: відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Згідно п.«з» ч.3 та ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пункту 1 ст.105 та ст.107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни несуть відповідальність за порушення лісового законодавства та зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, зокрема, шляхом незаконного самовільного вирубування та пошкодження дерев і чагарників в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. При цьому, ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Крім того, ст. 40 Закону України «Про рослинний світ» визначено, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у самовільному спеціальному використанні природних рослинних ресурсів.

Згідно зі ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного і судочинства.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст.142 Конституції України, ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ).

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до п.7 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України, джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 ч.1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Отже, з огляду на вищезазначені положення законодавства, а також факт спричинення відповідачем шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу, суд вважає, що Кам`янська міська рада Дніпропетровської області є належним позивачем у даній справі, оскільки незаконну порубку дерев здійснено на її території, розподілення коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів здійснюватиметься згідно вимог статей 29, 69-1 Бюджетного кодексу України, вина ОСОБА_1 у завданні майнової шкоди внаслідок незаконної порубки дерев встановлена вироком суду, який набрав законної сили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає відшкодуванню у повному обсязі.

Оскільки, згідно з п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області, яка діє в інтересах держави в особі: Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Кам`янської міської ради Дніпропетровської області (), заподіяну шкоду внаслідок незаконної порубки дерев в розмірі 30333 (тридцять тисяч триста тридцять три) гривні 02 копійки (р/р: UA0004573, отримувач ГУК у Дніпропетровській області/м.Кам`янське/24062100, код одержувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, МФО отримувача 820172, код класифікації доходів бюджету 24062100.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1211 гривень 20 копійок в оплату судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.