ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/307/23 Номер провадження 22-ц/814/1521/24Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

представник позивача адвокат Ліпаткіна Е.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2023 року, ухвалене суддею Крєпким С.І., повний текст рішення складено 28 листопада 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просив суд визначити додатковий строк шість місяців для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця за заповітом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавши причини пропуску строку поважними.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Чорнухи Полтавської області померла його баба ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина. 31.07.2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла йому належну їй на підставі державного акту, серія ЯМ №039055, виданого 10.09.2012 року, земельну ділянку, розміром 3,81 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради, кадастровий номер :00:036:0015. Спадкоємцем першої черги є ОСОБА_2 - син померлої, який претендує на спадщину, неохоплену заповітом, та прийняв спадщину у встановлений шестимісячний строк. Після смерті баби, впродовж шести місяців, позивач не мав змоги звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки є військовослужбовцем та проходить військову службу у лавах ЗСУ. Військовослужбовці, які несуть службу за контрактом, весь час перебувають на службі, тому мають вільний час лише у період відпусток. Впродовж першої половини 2021 року, коли необхідно було звернутися до нотаріуса, він проходив службу у військовій частині та не мав відпусток, протягом яких він мав би змогу подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що вважає поважною причиною пропуску, передбаченого законом строку, для прийняття спадщини, оскільки для нього були об`єктивні перешкоди у поданні такої заяви. Він з жовтня 2016 року зареєстрований за адресою військової частини, де несе до сих пір військову службу, що підтверджує його обмежене пересування за межами військової частини. З урахуванням того, що заява нотаріусу подається за місцем відкриття спадщини (за місцем останнього місця проживання спадкодавця), то можливості прибути до іншої області (селище Чорнухи Полтавської області) у нього не було з вищезазначених підстав. Лише у травні 2023 року він видав доручення на ім`я ОСОБА_4 , яка від його імені звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкової справи та отримала постанову нотаріуса від 05.07.2023 про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску строку прийняття спадщини. Після смерті заповідача пройшло не так багато часу до моменту звернення представника позивача до нотаріуса, тобто порушений строк складає близько двох років, що є нетривалим строком між закінченням строку прийняття спадщини. Посилаючись на те, що пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини як спадкоємцю за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 в шість місяців.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що судом встановлено, що шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 25.06.2021 року. Позивачем не доведено існування поважних причин протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначені позивачем у позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні зазначеної дії. Для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку і без нотаріального засвідчення підпису. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п.п.3.5, 3.23 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядку). Суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач був обмежений у пересуванні за межами військової частини, а також був позбавлений змоги скористатись правом на відпустки протягом строку для подання заяви про прийняття спадщини і у зв`язку з цим не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із такою заявою особисто або поштою. Юридична необізнаність не є поважною причиною пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вона не пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення дій. Суд не взяв до уваги посилання представника позивача на перебування позивача на території Донецької та Луганської областей після відкриття спадщини, що унеможливило вчасне подання ним заяви про прийняття спадщини, оскільки вимоги позивача не обгрунтовувались вказаними обставинами у позові і суду не надано доказів, що їх підтверджують.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після смерті баби впродовж 6 місяців позивач не мав змоги звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки є військовослужбовцем та проходив військову службу у лавах Національної гвардії України, що підтверджується довідкою про військову службу, виданою військовою частиною (номер не зазначається з метою нерозголошення), з якої вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 з 07.09.2016 року по 29.05.2023 року перебував на військові службі за контрактом у вказаній частині. Посилається на те, що впродовж 6 місяців, коли треба було звернутися до нотаріуса, він проходив службу у військовій частині та не мав відпусток, під час яких міг би звернутися до нотаріуса, що є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини. Також вказує, що місцем його реєстрації є інша область, він несе службу та обмежений у пересуванні за межами військової частини, тому не мав можливості прибути до іншої області, на території якої відкрилася спадщина. Вказує, що при ухваленні рішення суд таку поважну причину, як несвоєчасне звернення до нотаріуса у період з кінця 2020 року по 25.06.2021 року з підстав проходження військової служби в особливий період, не взяв до уваги, що є неправильним розумінням поважності причин, оскільки військовослужбовець, який проходить службу за контрактом, майже немає вільного часу та знаходиться постійно на службі. Вказує, що зазначений ним період є періодом особливого на той час стану в країні, позивач є учасником бойових дій, виконував бойові завдання у різних регіонах та відлучатися без дозволу командира не має права, не мав часу на пошуки нотаріуса в місцях своє дислокації, на що суд не звернув увагу. Також вказує, що посилання суду на положення «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України» є необгрунтованим, оскільки він не мав змоги отримати правову допомогу для складання правильно заяви нотаріусу, не мав правовстановлюючих документів за місцем служби для прийняття спадщини, судом не були враховані особливості проходження служби та можливості військовослужбовця.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції 06.03.2024 року не з`явився відповідач ОСОБА_2 , 06.03.2024 року електронною поштою до апеляційного суду надійшла його заява про розгляд справи без його участі, також вказує, що позов не визнає, проти їх задоволення заперечує. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Чорнухи Полтавської області померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, у тому числі, на земельну ділянку, кадастровий номер :00:036:0015 (а.с. 6).

31.07.2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, номер у реєстрі 637, відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 3,81 га, розташовану на території Чорнухинської селищної ради, кадастровий номер :00:036:0015 (а.с. 10-11).

Спакодавцем ОСОБА_3 було складено декілька заповітів, тому, відповідно до приписів ч.2 ст.1254 ЦК України, позивач у справі є спадкоємцем щодо зазначеної земельної ділянки за заповітом.

Постановою завідувача Чорнухинської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведена спадкова справа за заявою її сина ОСОБА_2 , відповідача у справі, спадкоємця за заповітом і за законом, який 08.12.2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця, номер 1194, бланк НРО 614375 (а.с. 61,114).

Згідно з довідкою начальника відділення кадрів військової частини (номер частини не зазначається з метою нерозголошення) Національної гвардії України №2495 від 29.05.2023 року ОСОБА_1 з 07.09.2016 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (а.с. 16).

При вирішенні спору суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 11 листопада 2020 року у справі №147/1213/18 (провадження № 61-23058св19), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 20 липня 2022 року у справі № 489/5656/20, які відповідають абзацу шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визначення позивачу ОСОБА_1 додаткового строку - шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його бабусі ОСОБА_3 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що стало підставою для ухвалення незаконного і необгрунтованого рішення суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , у зв`язку з чим після її смерті відкрилася спадщина.

31.07.2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено ОСОБА_5 , державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області згідно якого ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельну ділянку розміром 3,8100 га, що знаходиться на території Чорнухинської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер :00:036:0015, що належить їй на підставі державного акту, серія ЯМ №039055, виданого 10.09.2012 року (а.с. 10).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.07.2023 року, до державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Карбан Л.М. звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в іншій області (не зазначається), яка діяла за довіреністю від 20.05.2023 року від імені ОСОБА_1 , з документами для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 9).

Проте, постановою державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Карбан Л.М. від 05.07.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що спадкоємець пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 9).

Позивач ОСОБА_1 у позові посилається на те, що з 07.09.2016 року по теперішній час перебуває на військовій службі за контрактом на посаді старшого сержанта у військовій частині (номер частини не зазначається з метою нерозголошення) Національної гвардії України, що підтверджується довідкою начальника відділення кадрів військової частини за вих.№2495 від 29.05.2023 року (а.с. 16).

На підтвердження проходження військової служби позивачем ОСОБА_1 також надано посвідчення (дані не зазначаються з метою їх нерозголошення), видане Головним управлінням Національної гвардії України, на його ім`я (а.с. 18).

Згідно довідки державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Карбан Л.М. від 05.07.2023 року, видано 05.07.2023 року ОСОБА_6 дублікат заповіту замість втраченого, який був посвідчений державним нотаріусом Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Карбан Л.М. 31.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №637, примірник заповіту зберігався у справах Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області (а.с. 11).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.07.2023 року, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про видачу дубліката заповіту ОСОБА_3 та здійснена реєстрація дубліката заповіту (а.с. 12).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.072023 року, ОСОБА_3 мала три державних акти про право приватної власності на земельні ділянки: серія ЯМ №039055, площею 3,8100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; серія ЯМ №039054, площею 3,5800 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; серія ІV-ПЛ №031328, площею 0,3893 га та площею 0,3065 га обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 14).

20.11.2023 року до суду першої інстанції (на виконання ухвали суду від 06.11.2023 року) надійшла копія спадкової справи після померлої ОСОБА_3 , з якої вбачається, що 24.03.2017 року ОСОБА_3 заповіла сину ОСОБА_2 (відповідачу у справі) житлові будинки з надвірними побудовами, що знаходять за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с. 74).

Інше майно ОСОБА_3 заповіла доньці ОСОБА_7 та онучкам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с. 89).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.2023 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки розміром 3,360 га, що розташована на території Чорнухинської селищної ради, яка належала померлій ОСОБА_3 (а.с. 114).

У заяві від 22.11.2023 року на адресу суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 вказує, що позов не визнає, заповіт №637 складений 31.07.2020 року у результаті обману його матері, оскільки вона обіцяла йому цей (спірний) пай, але позивач та його мати шляхом обману виманили цей пай, позивач неодноразово приїздив у смт. Чорнухи у відпустку, але з ним не спілкується, за могилами його матері та родичів не доглядає (а.с. 122).

Ухвалюючи рішення у справі про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не доведено існування поважних причин протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини, а зазначені у позовній заяві причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця у вчиненні дії по прийняттю спадщини.

Однак, з урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно було досліджено матеріали справи та неповно встановлено фактичні обставини, що призвело до ухвалення помилкового рішення.

Матеріалами справи доводиться той факт, що з 07.09.2016 року по теперішній час позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом на посаді старшого сержанта у військовій частині (номер частини не зазначається з метою нерозголошення) Національної гвардії України, тобто, на час посвідчення спадкодавцем ОСОБА_10 заповіту від 31.07.2020 року на користь онука ОСОБА_1 та на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_10 позивач перебував на військовій службі.

Отримання 05.07.2023 року довіреною особою ОСОБА_6 у державного нотаріуса Чорнухинської державної нотаріальної контори Полтавської області Карбан Л.М. дублікату заповіту ОСОБА_3 від 31.07.2020 року підтверджує факт його втрати позивачем ОСОБА_1 . З матеріалів справи не вбачається, чи знав позивач про існування заповіту його баби на його користь та за яких обставин був втрачений оригінал заповіту від 31.07.2020 року, надання та реєстрація якого є обов`язковою при прийнятті спадщини.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він як військовослужбовець в особливий стан країни обмежений у своїх діях, є підпорядкований та підлеглий керівництву військової частини, то ці доводи заслуговують на увагу. Відповідачем не надано доказів про те, що позивач дійсно у період часу з дня відкриття спадщини 25.12.2020 року по 25.06.2021 року перебував у відпустці та мав реальну можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

По справі вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя посвідчила інші заповіти на користь своїх дітей та онуків на майно, яке належало їй на праві приватної власності, яким вона на свій розсуд вважала за необхідне розпорядитися на випадок своєї смерті, що є її волею та підлягає виконанню.

По справі вбачається, що між сторонами справи існує спір з приводу спадкування майна після смерті спадкодавця, проте, заповіт від 31.07.2020 року відповідачем не оспорений, є дійсним.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17 вказано, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім цього, у вказаній постанові Верховний Суд зауважив, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за можливе у даній справі застосувати аналогію поважності причини пропуску строку подачі заяви, наведену у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №565/1145/17, зокрема, щодо визнання поважною причиною пропуску перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, виходячи з наступного.

Згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» загальний строк строкової військової служби становить від 12 до 18 місяців; для громадян України, які приймаються на військову службу за контрактом та призначаються на посади сержантського і старшинського складу - від 3 до 5 років. Згідно ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини визначено у строк 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто, цей строк є значно малим у порівнянні зі строком проходження військової служби.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги відносно того, що строк прийняття спадщини (з 25.12.2020 року по 25.06.2021 року) припав на особливий період в Україні, то як вбачається з відкритих джерел інформації, протягом квітня-червня 2014 року з метою недопущення військової диверсії на всій території України, т.ч., приведено правоохоронну систему, органи державної безпеки, збройні сили та інші установи України у повну бойову готовність на випадок прямої військової агресії з боку рф. 13.03.2014 року була відновлена Національна гвардія України, як військове формування з правоохоронними та службово-бойовими функціями на базі Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України. 17.03.2014 року наказом після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період. 10.04.2020 року Указом Президента України передбачено, що в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям дозволяється надавати відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію надання військовослужбовцям щорічних основних відпусток здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин у справі, а саме те, що позивач дійсно з 07.09.2016 року перебуває на військовій службі; з березня 2014 року в Україні почав діяти особливий період; заповіт складено спадкодавцем на користь позивача під час проходження останнім військової служби, тобто, позивач проживав окремо від спадкодавця; вбачається, що позивач не мав оригіналу заповіту, у зв`язку з чим його представник за довіреністю отримав його дублікат; заповіт є волевиявленням спадкодавця, які суд першої інстанції не взяв до уваги та безпідставно відмовив у позові, приходить до висновку, що позов є доведеним, обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, в зв`язку із чим ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,3,4, 381 384 ЦПК України апеляційний суд Полтавської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 22 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю шість місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 березня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов