Справа №639/853/24
Провадження №4-с/639/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк», -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Вихрицького Романа Павловича, згідно якої просив суд: визнати поважними причини пропущення відповідачем процесуального строку на звернення до суду з цією скаргою та поновити відповідачу пропущений процесуальний строк на звернення до суду з цією скаргою; визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича, винесені у виконавчому провадженні №28152640 від 08.08.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» боргу в сумі 480863,90 грн. на підставі виконавчого листа № 2-811/11, виданого 25.03.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова: постанову від 28.06.2022 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі: 48086,39 грн., постанову від 28.06.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до якої визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму мінімальних витрат: 203,58 грн., постанову від 27.06.2023 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Назва: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" зазначити Назва: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СЕНС БАНК", постанову від 31.01.2024 про передачу виконавчого провадження, відповідно до якої передано виконавчий документ до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В обґрунтування заяви посилається на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала справа № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2011 року позов задоволено.

25.03.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-11/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» борг в сумі 480 863,90 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.12.2021 заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк», заінтересована особа: Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 480 863, 90 гривень (чотириста вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят три гривні дев`яносто копійок), вказавши в якості стягувача Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (вул. Велика Васильківська, б. 100, м. Київ, 03150, Код , р/р НОМЕР_1 ).

В провадженні Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №28152640 від 08.08.2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» боргу в сумі 480863,90 грн. на підставі виконавчого листа № 2-811/11 виданого 25.03.2011 Жовтневим районним судом м. Харкова. Головний державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисаков Євген Сергійович виніс наступні постанови у виконавчому провадженні №28152640 від 08.08.2011:постанову від 28.06.2022 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі: 48086,39 грн., постанову від 28.06.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до якої визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму мінімальних витрат: 203,58 грн., постанову від 27.06.2023 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість Назва: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" зазначити Назва: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СЕНС БАНК", постанову від 31.01.2024 про передачу виконавчого провадження, відповідно до якої передано виконавчий документ до Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Скаржник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, а винесені постанови неправомірними та такими, що винесені з порушенням вимог чинного законодавства та підлягають скасуванню.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вищевказаною скаргою.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанови державного виконавця від 28.06.2022 про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі: 48086,39 грн., постанову від 28.06.2022 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до якої визначено для боржника розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на загальну суму мінімальних витрат: 203,58 грн., постанову від 27.06.2023 про зміну (доповнення) реєстраційних даних, якою внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Згідно ч.1 ст. 449 ЦПК скаргу може бути подано до суду : у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У скарзі представник ОСОБА_1 просиввизнати поважними причини пропущення відповідачем процесуального строку на звернення до суду та поновити відповідачу пропущений процесуальний строк на звернення до суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не отримував від державного виконавця у встановленому законом порядку жодної з оскаржуваних постанов. Представник ОСОБА_1 ознайомився з оскаржуваними постановами в Автоматизованій системі виконавчого провадження 12.02.2024 та вважає, що наявні підстави є достатніми для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Частиною 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 6, відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на справедливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26 липня 2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року, заява № 15123/03.

У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28 жовтня 1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 21 квітня 2020 року у справі №924/251/19 вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "ОСОБА_11 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Представник скаржника просить поновити пропущений процесуальний строк на звернення до суду зі скаргою про скасування постанов державного виконавця, винесених у період з 2022 року по 2024 рік по виконавчому провадженню № 28152640.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова перебувала справа № 2-811/2011 за позовом ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії „Укрсоцбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 січня 2011 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії ПАТ „Укрсоцбанк заборгованість за договором кредиту у сумі 480 863,90 грн. (чотириста вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят три гріинві дев*яносто копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „Укрсоцбанк в особі Харківської обласної філії ПАТ „Укрсоцбанк витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн., та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

Крім того, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що судом розглядались питання в порядку виконання вищевказаного рішення суду.

Так, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.07.2023 у задоволенні заяви Головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Дане питання розглядалось в судовому засіданні, в якому ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 безпосередньо приймали участь.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.08.2023 у задоволенні заяви Головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Лисакова Євгена Сергійовича про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі № 2012/2-811/11 за позовною заявою ПАТ соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі харківської обласної філії «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Дане питання розглядалось в судовому засіданні, в якому ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 також приймали участь.

Отже, вищезазначене, дає підстави вважати, що якнайменше з липня 2023 року ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 були обізнані про існування виконавчого провадження № 28152640, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-811/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова.

Доводи представника скаржника ОСОБА_2 про те, що з оскаржуваними постановами виконавчого провадження № 28152640, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-811/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, він ознайомився Автоматизованій системі виконавчого провадження лише 12.02.2024, не підтверджено належними та допустимими доказами.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки ОСОБА_1 та його представник, були обізнані про існування виконавчого провадження № 28152640, відкритого на підставі виконавчого листа № 2-811/11, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова, а тому мали можливість ознайомитись з даним виконавчим провадженням та дізнатись про його хід, а отже відсутні поважні причини пропуску звернення до суду з даною скаргою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для звернення зі скаргою до суду.

Згідно п.5 постанови Пленуму ВСУ №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено, залишається без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на те, що судом відмовлено в поновленні строку з огляду на відсутність поважних причин такого пропуску, відповідно скаргу слід залишити без розгляду.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 126, 127, 353, 354, 447, 449 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення строку на подачу скарги. Скаргу ОСОБА_1 на дії Головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисакова Євгена Сергійовича, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Сенс Банк» - залишити без розгляду. Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно. Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання суддею. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 26.02.2024

Суддя В.В. Труханович