Справа № 451/1040/23
Провадження № 2/451/39/24
РІШЕННЯ

іменем України

06 лютого 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

секретар судового засідання Мурин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

за участі представників

від позивача - В. Слободяна;

відповідача - ОСОБА_3 ,

установив:

Стислий виклад позиції сторін за первісним позовом

Представником, адвокатом Фреєм А.В., в інтересах ОСОБА_1 на розгляд суду подано позов до ОСОБА_2 , у якому просить суд:

стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання 2 (двох) неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення усіх дітей повноліття;

судові витрати понесені позивачкою покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог зазначає, що 6 жовтня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21.04.2023 шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що з квітня 2022 року діти проживають разом з позивачкою в Естонії. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхніх спільних дітей. Позивачка одна не може забезпечити належний рівень життя дітям. Вважає, що становище відповідача, його повна працездатність, вік, та його реальна спроможність матеріально утримувати неповнолітніх дітей, дозволяють сплачувати аліменти.

Відповідач за первісним позовом правом на подання відзиву не скористався.

Заяви, клопотання учасників справи

02.11.2023 відповідач ознайомився з матеріалами справи (а.с.48).

20.12.2023 відповідачем на розгляд суду подано заяву, за змістом якої він підтримав (визнав) позовні вимоги в частині стягнення аліментів та частково заперечив щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн (а.с.56).

16.01.2024 представником позивача, адвокатом Слободян В.С., на розгляд суду подано заяви про долучення до справи письмових доказів та заперечення на заяву відповідача від 04.12.2023 (а.с.59-61,66).

У судовому засіданні 18.01.2024 представником відповідача подано зустрічну позовну заяву, у якій просить суд зменшити розмір аліментів, які будуть стягуватись на користь позивачки за первісним позовом, зокрема на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зарахувавши добровільно сплачені позивачем (за зустрічним позовом) аліменти у загальній сумі 20000 гривень, зокрема - в розмірі 11000 грн, перераховані на платіжну картку сина - ОСОБА_4 та 9000 грн, перераховані на платіжну картку дочки - ОСОБА_5

31.01.2024 представник позивачки, адвокат Слободян В.С., подав відзив на зустрічну позовну заяву про зменшення аліментів (а.с.92-94).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 15.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.34-35).

Ухвалою судового засідання від 26.09.2023 розгляд справи відкладено (а.с.42).

У період з 19.10.2023 по 20.10.2023 головуюча суддя перебувала на лікарняному (а.с.45).

У період з 10.11.2023 по 27.11.2023 головуюча суддя перебувала на лікарняному (а.с.49).

Судове засідання 20.12.2023 не відбулось у зв`язку з некоректною роботою системи фіксування судового засідання (а.с.52-55).

У судовому засіданні 18.01.2024, за згодою представників сторін, оголошено перерву до 05.02.2024.

Ухвалою судового засідання від 05.02.2024 відмовлено відповідачу у поновленні процесуального строку для подання зустрічного позову та зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів повернуто заявнику (а.с.97).

У судовому засіданні 05.02.2024, за згодою представників сторін, оголошено перерву до 06.02.2024.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

06.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції Львівської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис №79. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Ці обставини підтверджуються Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Відповідно до Свідоцтв про народження від 12.02.2014 серії НОМЕР_2 та від 03.09.2010 серії НОМЕР_3 , батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.16-17).

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 21.04.2023 шлюб між сторонами розірвано (а.с.12-15).

Згідно виписок з реєстру народонаселення Естонії №137-2023/265, № 137-2023/264 та №137-2023/263 від 28.06.2023, виданих ОСОБА_8 , ОСОБА_1 проживає закордоном разом зі своїми дітьми - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , з 7 квітня 2022 року (а.с.18-23).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон №2402-III) та Конвенції ООН про права дитини.

Так, утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з приписами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім цього, суд враховує норми статей 8, 11, 12 Закону №2402-III, які передбачають право дітей на достатній життєвий рівень, рівність батьків у правах та обов`язках щодо дитини та права, обов`язки і відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що у 2023 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 2833 грн.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачкою, щодо наявності підстав для задоволення позову

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання дітей покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Таким чином, зважаючи на те, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є їхнім батьком і на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, тому суд доходить переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина/діти.

Надаючи оцінку аргументам представника позивачки суд зазначає, що визначений ним розмір частки заробітку (доходу) батька, а саме: 1/3, який просить стягувати з відповідача щомісячно, є мінімально визначеним Законом розміром аліментів на двох дітей. Крім цього, суд зауважує про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у визначеній частці його заробітку (доходу).

Також судом враховано подану відповідачем заяву, за змістом якої він підтримав (визнав) позовні вимоги в частині стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі (а.с.56).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов необхідно задовольнити.

Розподіл між сторонами судових витрат

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Отже, з огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка встановлена Законом України «Про судовий збір» на час подання позову в сумі 1073,60 грн.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до клопотання від 20.12.2023 відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів підтримує, проте частково заперечує проти задоволення вимог про стягнення судових витрат, посилаючись на те, що дана справа могла розглядатись не у позовному, а в наказному провадженні, а отже підготовка самої позовної заяви і вибраний спосіб захисту є невиправданим та вважає, що об`єктивною сумою витрат на правничу допомогу є 500,00 грн (а.с.56).

16.01.2024 від представника позивача ОСОБА_11 до суду надійшла заява про долучення до справи письмових доказів, а саме: акту здачі приймання робіт (надання послуг) №921 від 31.12.2023 та звіту до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №921 від 31.12.2023. Крім того, 16.01.2024 представник позивача Слободян В.С. надав заперечення на заяву відповідача від 04.12.2023, де зазначає, що право вибору виду судового провадження, в якому звертатись за захистом свого порушеного права належить заявнику (позивачу) та визначена сторонами вартість правової допомоги є обґрунтованою, оскільки позивач уклала договір з Адвокатським об`єднанням «Галицька правнича група», яке є юридичною особою і на момент виникнення правовідносин було платником єдиного податку 3 групи, тобто у вартість правової допомоги визначеної сторонами у 5000,00 грн по даній справі входить не лише гонорар адвокат, а й 5% єдиного податку, 18% ПДФО, 1,5% військового збору, 22% ЄСВ, витрати на оплату праці інших працівників АО, витрати на оренду офісів, автотранспорту, комунальні платежі, пальне, канцелярські товари, витрати на оплату поштового та телекомунікаційного зв`язку, та інші витрати (а.с.59-63, 65-66).

У судовому засіданні представник відповідача просив суд позовні вимоги в частині стягнення судових витрат задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки 2500 грн.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Нормою частини 4 статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI), договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 20 Закону № 5076-VI).

Нормою частини 1, 4 статті 26 Закону № 5076-VI встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом приписів статті 30 Закону №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд, зважаючи на вимоги частини 4 статті 10 ЦПК України, враховує рішення Європейського суду з прав людини, зокрема: у справах «East/West Alliance Limited проти України» (Заява №19336/04), «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), у яких ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у справі «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) ЄСПЛ вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Оцінюючи аргументи заявника, суд зазначає, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, якими саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивачки, окрім самого договору, надано: акт здачі приймання робіт (надання послуг) №921 від 31.12.2023 та звіт до акту здачі приймання робіт (надання послуг) №921 від 31.12.2023.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Врахувавши позиції обох сторін, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, та дійшов висновку що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в розмірі 3000 грн.

При цьому судом враховано, що позивачка перебуває за кордоном, а тому при зверненні до суду з позовом скористалась послугами адвоката.

Щодо вимоги про стягнення судових витрат по оплаті послуг перекладача, суд зазначає.

Судом встановлено, що з метою надання суду перекладених на українську мову Довідки №137-2023/263 від 28 червня 2023 року, Довідки №137-2023/264 від 28 червня 2023 року та Довідки №137-2023/265 від 28 червня 2023 року позивачка скористалася послугами перекладача - ФОП ОСОБА_12 (Бюро перекладів Азбука), та понесла витрати за переклад документів на українську мову у розмірі 1560 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 19.07.2023.

Вказані документи (Довідки) долучені до позовної заяви з метою доведеності факту спільного проживання дітей разом з матір`ю.

Оскільки витрати у розмірі 1560 грн, що понесені позивачкою на оплату послуг перекладача, пов`язані з розглядом справи і понесення таких витрат документально підтверджене, тому вони також підлягають стягненню з відповідача.

На підставі статей 24, 56, 105, 112, 150, 180-182, 183 СК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 28.12.2009 Радехівським РВ ГУ МВС України у Львівській області, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання 2 (двох) неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 (однієї третини) заробітку (доходу) платника аліментів від усіх його доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду 25.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. до спеціального фонду Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України; отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; р/р UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 3000 (три тисячі) грн у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, та 1560 (одна тисяча п`ятсот шістдесят) грн витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення складене 08.02.2024

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька