Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1801/23
Провадження № 2/553/232/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.02.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Ковпак А.І.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

13.07.2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, в якому просить:

1) задовольнити позов ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії;

2) визнати неправомірними дії Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» щодо проведення нарахування за комунальну послугу з постачання теплової енергії без урахування щомісячних показів засобу обліку теплової енергії «PolluCom EX- Qn 0,6», заводський № 63843011, з початку опалювального сезону 2022 року по кінець опалювального сезону 2023 року нежитлового приміщення фізичної особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) вважати не дійсною заборгованість вказану Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» у претензії від 27.04.2023/29-12 № 2064 щодо сплати заборгованості 40923 грн. 36 коп. за послугу з постачання теплової енергії у нежитловому приміщенні фізичної особи ОСОБА_1 , розташованого на АДРЕСА_1 та скасувати її;

4) зобов`язати Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» здійснювати нарахування оплати за постачання теплової енергії у нежитловому приміщенні фізичної особи ОСОБА_1 , розташованого на АДРЕСА_1 з урахуванням показів засобу обліку теплової енергії «PolluCom EX - Qn 0,6», заводський № 63843011;

5) зобов`язати Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок нарахувань за постачання теплової енергії за весь період неврахування показів засобу обліку теплової енергії та здійснювати нарахування у подальшому враховуючи показники приладів обліку споживчого тепла у нежитловому приміщенні фізичної особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.07.2019 і є споживачем житлово-комунальних послуг, в тому числі і теплопостачання, постачальником якої є Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

У даному приміщенні встановлено вузол розподільного обліку теплової енергії тепло-лічильник «PolluCom EX - Qn 0,6», заводський № 63843011.

09 червня 2020 року було проведено повірку цього лічильника. Позивачу видане свідоцтво чинне до 09 червня 2024 року.

18 червня 2020 року вказаний лічильник прийнято на абонентський облік, що підтверджується актом прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку теплової енергії рег. № 815 після проведення повірки. Міжповірочний інтервал за паспортом - 4 роки, пломба повірки від 09 червня 2020 року.

Позивач зазначає, що після встановлення засобу обліку теплової енергії з 22 жовтня 2022 року по 30 квітня 2023 року (закінчення опалювального сезону) ним була здійснена оплата за спожиту теплову енергію за показами засобу обліку відповідно до рахунків, що надавались йому відповідачем. Однак, в подальшому з невідомих, на думку позивача, підстав відповідач розпочав надсилати рахунки, в яких зазначався борг за теплову енергію, яку фактично він не використовував.

Побачивши, що позивачу нараховується недійсний, на його думку, борг він декілька разів звертався із відповідними заявами до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», у яких, серед іншого, прохав здійснити перерахунок нарахувань за постачання теплової енергії за весь період неврахування показів засобу обліку теплової енергії та здійснювати нарахування у подальшому враховуючи показники приладів обліку споживчого тепла, але йому було відмолено у цьому та були надані відписки із посиланнями лише на розділи, частини статей, законів та кодексів.

Також позивач вказує, що на неодноразові його телефонні звернення працівниками даного підприємства у грубій формі були відмови у поясненні боргу. Дані телефонні розмови повинні бути зафіксовані відповідним чином.

Наголошує на тому, що всі інші послуги щомісячно оплачуються ним у повному обсязі та в термін і без затримок, а саме: плата за абонентське обслуговування; послуга «умовно-постійна» частина двоставкового тарифу.

Звертає увагу, шо в 2021 році позивач платив за використану теплову енергію до 5000 грн. за місяць, а зараз, коли не використовує, то ця сума сягає розмірів за місяць 7000-8000 грн. Як можна оплачувати неіснуючу послугу, а тим більше, яку йому не надавали та яку, як вважає позивач, він не використовував. Вказані дії відповідача з приводу цього вважає необґрунтованими та протизаконними.

Також до початку опалювального сезону 2022 року нарахування оплати за послуги з постачання теплової енергії належного позивачу нежитлового приміщення здійснювалось відповідачем з урахуванням показань приладу обліку теплової енергії, що встановлений у ньому.

За весь опалювальний сезон даний прилад знаходився у закритому стані, так як дане приміщення не використовувалось та не опалювалось, теплова енергія не використовувалася взагалі. Після закінчення опалювального сезону даний обліковий прилад та опалювальна система були оглянуті 29.03.2023 року працівником ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» - ОСОБА_4 , який в акті перевірки вузла обліку теплової енергії рег. № 815 від 29.03.2023 року зазначив, що даний обліковий пристрій не має ніяких пошкоджень, пломби на ньому знаходяться у непошкодженому стані. Приміщення опалюється за рахунок кондиціонера.

Крім того, позивач вказує, що у приміщенні встановлено WI-FI прилад дистанційної передачі показників лічильника, які він дублює фотографіями, які також передаю в абонентський відділ, які щомісячно отримував відповідач, але з незрозумілих причин, як вважає позивач, він не брав їх до уваги, як не брав, що позивачем на підставі вищевикладеного економно використано теплову енергію, на відміну від інших споживачів теплової енергії цього будинку. І тариф застосовується до мене інший.

Усе зазначене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2023 року справу передано судді Тимчуку Р.І.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.07.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного.

07.08.2023 року від представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на адресу суду надійшов відзив, у якому представник вказав, що просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю за безпідставністю і недоведеністю.

11.08.2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому просить не приймати до уваги доводи, викладені у відзиві.

22.08.2023 року від представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

28.08.2023 року від позивача надійшли пояснення стосовно відзиву та заперечення відповідача.

08.09.2023 року від представника Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» на адресу суду надійшли заперечення на пояснення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 09.11.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, зазначили, що в позові необхідно відмовити. Просили врахувати викладене у відзиві, запереченнях та поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» засновано на майні спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. Засновником підприємства є Полтавська обласна рада. Власник підприємства територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області.

Відповідно до Статуту ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» основними напрямками діяльності підприємства є забезпечення тепловою енергією на опалення та підігрів води житлового фонду, комунально-побутових та інших об`єктів; проведення ремонтів обладнання теплового господарства. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є підприємством комунальної форми власності.

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» здійснює ліцензовану господарську діяльність з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії на підставі ліцензій: 1) виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії); 2) транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; 3) постачання теплової енергії, які були переоформлені на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 739 від 06.06.2017; та одночасно є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Підприємство внесено до ліцензійного реєстру суб`єктів господарювання (ліцензіатів), які здійснюють господарську діяльність з виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістаральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії (в тому числі з використанням альтернативних видів палива) у Полтавській області під номером 52 (https://www.adm-pl.gov.ua/page/administrativni-poslugi-licenzuvannya).

Приміщення позивача має статус нежитлового приміщення обладнане вузлом розподільного обліку теплової енергії (тепло-лічильник «PolluCom EX-Qn 0.6», заводський № 63843011) й розташоване на першому поверсі житлового будинку по АДРЕСА_1 . Житловий будинок за зазначеною адресою має два вводи теплової мережі, які оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії, що встановлені перед теплообмінними установками.

За положеннями ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Оскільки нежитлове приміщення позивача знаходяться у багатоквартирному будинку, то на нього покладено обов?язок нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир та нежитлових приміщень цього будинку.

Відповідно до норм п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. При цьому, договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

01.10.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, якою затверджено типові публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. З текстом договору на послугу з постачання теплової енергії споживачі мають змогу ознайомитись на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua/

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Станом на 01.12.2021 співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення щодо вибору моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії.

За відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг (правова позиція викладена в п. 82 постанови Верховного Суду у справі № 908/3233/20 від 18.11.2021).

Виходячи з викладеного взаємовідносини між позивачем та відповідачем з 01.12.2021 врегульовано індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання і опублікований на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-nshih-spozhivachv/.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон про комерційний облік) розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 було затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика 315), яка визначає порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Таким чином розподіл та нарахування плати за спожиті послуги підприємством з 01.12.2021 проводився відповідно до Методики 315.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 4 статті 9 цього Закону, структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування належать встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.

За приписами статті 13 Закону України «Про теплопостачання» до основних повноважень органів місцевого самоврядування у сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством.

Відповідно до пункту 37 частини 1 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, які надаються підприємствами, що перебувають у спільній власності територіальних громад, представництво інтересів яких здійснює відповідна районна чи обласна рада, а також суб`єктами господарювання, що здійснюють управління (експлуатацію) цілісними майновими комплексами таких підприємств.

На підприємстві діють двоставкові тарифи, встановлені Полтавською обласною радою, рішенням № 477 від 30.09.2022 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

Рішенням Полтавської обласної ради № 477 від 30.09.2022, встановлені для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для потреб інших споживачів (крім населення):

- двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії відповідно до додатку 2, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів:

умовно-змінна частина двоставкового тарифу на теплову енергію 5 677,85 грн/Гкал (з ПДВ);

умовно-постійна частина двоставкового тарифу на теплову енергію (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) 175 509,00 грн/Гкал (з ПДВ).

Умовно-змінна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - вартість одиниці теплової енергії, визначена з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії або відповідно до норми споживання, встановленої органом місцевого самоврядування, як грошовий вираз змінної частини планованих економічно обґрунтованих прямих витрат на її виробництво та транспортування, що змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуги з постачання теплової енергії.

Умовно-змінна частина тарифу складається з витрат на паливо (природний газ і його транспортування) та електроенергію, при цьому розрахунок зі споживачами проводиться за обсяг спожитої теплової енергії.

Умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії - абонентська плата за одиницю теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год) як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно-змінних витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії.

Умовно-постійна частина тарифу компенсує витрати підприємства, пов`язані з ремонтом котелень та теплових мереж, оновленням обладнання, оплатою послуг за розподіл природного газу, що сплачується протягом року, сплатою податків до бюджету, виплатою заробітної плати працівникам, тощо.

Нарахування споживачам за умовно-постійною частиною тарифу здійснюється впродовж року, щомісяця рівними частинами відповідно до величини теплового навантаження системи опалення.

Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 передбачено, що у разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, розмір щомісячної плати за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду) та умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі Закон про комерційний облік) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За нормами ч. 4 ст. 10 Закону про комерційний облік розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Такою є Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 (далі Методика 315).

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону про комерційний облік обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг

Згідно норм п. 6 ч. 2 ст. 10 Закону про комерційний облік обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону про комерційний облік споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Згідно п. 1 розділу VI Методики для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4oC від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку.

Порядок визначення мінімальної частки середнього питомого споживання викладено в розділі VI Методики 315.

Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії (qопmin) дорівнює 50 % від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень (qопmin), тобто:

де, qоп - середнє питоме споживання теплової енергії на опалення приміщень, який у розрахунковий період розраховується за формулою:

де:-загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення, Гкал;
-обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначений відповідно до розділу IV цієї Методики, Гкал;
-сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення, через які прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, та який визначається як сума обсягів, розрахованих у відповідності до формули 3 розділу II цієї Методики, Гкал;
-загальна площа j-их опалюваних приміщень, оснащених вузлом розподільного обліку, м-2;
-загальна площа g-их опалюваних приміщень, оснащених приладами-розподілювачами теплової енергії, м-2;
-загальна площа i-их опалюваних приміщень, які не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, м-2.

Таким чином, керуючись Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою 315 по нежитловому приміщенню по АДРЕСА_1 були проведені відповідні нарахування.

Відповідно до п. 2 розділу II Методики 315 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахуновому періоді (Qопбуд) розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень (Qпр), забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення (Qоп з.б.п.) будинку та сумарного обсягу теплової енергії (?і Qвідкл.і.), що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням.

Qопбуд= Qпр+ Qоп з.б.п.+ ?і Qвідкл.і

За визначенням, поняття загальнобудинкові потреби на опалення це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Відповідно до п. 8 розділу IV Методики, обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби визначено спрощено та становить 25% від загального обсягу спожитої теплової енергії будинком Qопбуд.

В пункті 9 розділу IV Методики зазначено, що визначений спрощено обсяг теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби додатково корегується на коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням в будинку та визначається, як 1+Sвідкл/ ?Sоп.буд, де Sвідкл-опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будинку, кв.м.; ?Sоп.буд загальна опалювальна площа будинку, кв.м.

Згідно до п. 12 розділу IV Методики, обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби опалення будівлі розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/опалювальних площ приміщень.

Нарахування по умовно-постійній складовій проводиться відповідно до теплового навантаження, розрахунок якого зазначено в Робочому проекті на встановлення вузла розподільного обліку і складає 1509,38 грн (з ПДВ) щомісячно.

Згідно норм частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 11 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Граничний розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг визначається відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» № 808 від 21.08.2019. Згідно норм п. 2 зазначеної постанови граничний розмір плати за абонентське обслуговування, визначений відповідно до цієї постанови, застосовується окремо за кожною комунальною послугою (постачання теплової енергії; постачання гарячої води) виконавцями послуг, що нараховують плату за абонентське обслуговування згідно з відповідними договорами. Плата за абонентське обслуговування (з урахуванням податку на додану вартість), визначена відповідно до планованих витрат виконавця не повинна перевищувати граничного розміру плати за абонентське обслуговування, визначеного відповідно до цієї постанови.

На граничний розмір плати за абонентське обслуговування впливає розмір прожиткового рівня на одну особу в розрахунку на місяць.

Встановлений наказом № 654 по ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 30.11.2021 розмір плати: за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента (з урахуванням витрат на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку) за постачання теплової енергії становить 29,38 грн. (з ПДВ).

На сьогодні граничний розмір плати за абонентське обслуговування становить 38,07 грн. (з ПДВ). Таким чином встановлений на підприємстві розмір плати за абонентське обслуговування не перевищує граничного розміру плати за абонентське обслуговування.

Виходячи з викладеного, про що зазначено і в додатку № 2 листа № 30.01-13/П-590 доданого позивачем до позовної заяви, позивачу ОСОБА_1 по нежитловому приміщенню нарахування за послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач з початку опалювального сезону 2022 року по кінець опалювального сезону 2023 року, проводив з урахуванням щомісячних показань засобу розподільного обліку теплової енергії «PolluCom EX-Qn 0,6», заводський № 63843011, теплової енергії, які як на початок так і на кінець опалювального сезону 2022/2023 становили 35,526 МВТ. Нарахування за зазначений період проведено за обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби у розмірі 2,92974 Гкал, за обсяг теплової енергії донарахований до мінімальної частки 4,34421 Гкал. Відповідно до встановлених тарифів умовна-змінна частина плати за вказаний період становила 41 070,11 грн (з ПДВ), умовно-постійна частина плати 12 075,04 грн (з ПДВ), плата за абонентське обслуговування 235,04 грн (з ПДВ). Оплата відповідача за вказаний період становила 13 250,00 грн. Борг на початок опалювального періоду 2022-2023 років за послугу з постачання теплової енергії становив 1542,87 грн (з ПДВ).

Таким чином борг станом на 01.06.2023, з урахуванням оплати від 02.06.2023 в сумі 1600,00 грн, становить 41 673,06 грн. Отже, відповідач проводив нарахування позивачу з дотриманням вимог чинного законодавства.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, надавши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд ?

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2024 року.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук