ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лопатіної М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 17 лютого 1998 року є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та побутовим споживачем газу.

Позивач зазначає, що відповідач при здійсненні розрахунків за послугу транспортування газу при розрахунку річної замовленої потужності об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік, враховує мінімальний розмір встановлений, як для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується комплексно, хоча він використовує лише газ для приготування їжі, а не для опалення.

Вважає дії відповідача щодо віднесення, його будинку, як об`єкта газоспоживання, до категорії споживачів у яких природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, неправомірними. З цього приводу він неодноразово звертався до відповідача, проте питання по суті залишилось не вирішеним.

Крім того, у чат боті у месенджері «Вайбер» він помилково вніс показання електролічильника, замість газового, після виявлення помилки надсилав фото газового лічильника та просив відкоригувати показання, проте вірні показання газового лічильника при розрахунках не було враховано, коригування показань лічильника відповідачем не здійснено.

За таких обставин змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідно до робочого проекту газифікації житлового будинку позивача, які є підставою для визначення кількості та специфікації газового обладнання при укладанні договору, передбачено газові прилади для опалення, до нього у встановленому порядку не вносилися ніякі зміни з метою реконструкції системи газопостачання, зокрема, зменшення розподіленої потужності природного газу, а позивач не надав доказів, що він звертався до відповідача саме із заявою про припинення постачання газу за окремим газовим приладом, вимоги про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню оплати за розподіл природного газу відповідно до вищенаведених вимог законодавства, тобто для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що було ухвалено внаслідок неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на належні та допустимі докази у справі на підтвердження позовних вимог, а тому дійшов помилкового висновку відмовив у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, залишити без змін рішення, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із частини першої статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що АТ «Оператор газорозподільних систем «Дніпропетровськгаз» здійснює ліцензовану діяльність з розподілу природного газу, а позивач є споживачем його послуг з розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Об`єкт побутового споживача ОСОБА_1 віднесено до таких, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, що вбачається зокрема з листа відповідача від 18 березня 2021 року №490-ЛВ-4894-0321.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

У пункті 1 частини другої цієї статті Закону № 2189-VIII визначено, зокрема, що виконавцями послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор ГРМ, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Взаємовідносини між Оператором газорозподільної системи та побутовими споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329, «Кодексом газорозподільних систем України», який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, Типовим договором розподілу природного газу, форма якого затверджена постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1348/27829 та іншими нормативно-правовими актами в сфері газопостачання.

Згідно з пунктами 23, 37 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329 побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, з урахуванням змін, внесених постановою НКРЕКП № 580 від 06 березня 2020 року, визначено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, але не може бути меншою за: 39 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб. м для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Для цілей визначення мінімального розміру річної замовленої потужності побутових споживачів відповідно до цього пункту Оператор ГРМ не враховує опломбоване газове обладнання. При цьому, якщо газопостачання на весь об`єкт побутового споживача припинено, мінімальний розмір річної замовленої потужності об`єкта побутового споживача визначається на рівні 39 куб.м. З 1 числа місяця, в якому здійснено опломбування/розпломбування газового обладнання/припинення газопостачання об`єкта споживача Оператор ГРМ змінює мінімальний розмір річної замовленої потужності відповідно до цього пункту без перерахунку попередніх періодів. При цьому, якщо після опломбування газового обладнання/об`єкта споживача Оператором ГРМ виявлено несанкціоноване відновлення газоспоживання, мінімальний розмір річної замовленої потужності визначається на рівні, встановленому до опломбування та перераховується за всі попередні періоди, але не більше, ніж за три роки. Такий перерахунок здійснюється з дня опломбування, а у разі проведення перевірки відключеного стану - з дня такої перевірки за умови наявності відповідного акта.

Отже, для виключення певних газових приладів, при визначенні обсягу споживання газу, такий газовий прилад має бути опломбований. Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що він у встановленому порядку, з дотриманням визначеної Кодексом газорозподільних систем процедури, звертався до відповідача з питанням опломбування газових приладів.

Як визначено у пунктом 7 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, якщо за ініціативою споживача необхідно припинити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача чи його окремі газові прилади для проведення ремонтних робіт, реконструкції чи технічного переоснащення або з інших причин, споживач не пізніше ніж за сім днів повинен письмово повідомити про це Оператора ГРМ та узгодити з ним дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), а Оператор ГРМ в узгоджену із споживачем дату зобов`язаний припинити газопостачання (розподіл природного газу) споживачеві.

Припинення газопостачання за ініціативою споживача здійснюється, зокрема, шляхом перекриття та опломбування запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та її опломбування, або в інший спосіб, визначений споживачем відповідно до ПБСГ (Правила безпеки систем газопостачання).

У відповідності до пункту 5 глави 1 розділу V Кодексу газорозподільних систем, при письмовому зверненні споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) про зменшення приєднаної (дозволеної) потужності його об`єкта, визначеної в технічних умовах приєднання та/або проєктній документації, в установленому законодавством порядку вносяться відповідні зміни до технічних умов приєднання та/або проєктної документації, які погоджуються з Оператором ГРМ. У такому разі змінюються (зменшуються) типорозмір (номінальна потужність) комерційного вузла обліку в точці вимірювання та приєднана потужність об`єкта споживача, а Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. При цьому заходи із заміни комерційного ВОГ забезпечуються Оператором ГРМ за рахунок споживача у строк, що не повинен перевищувати: для побутового споживача - три календарних місяці з дати компенсації споживачем затрат Оператора ГРМ на заміну комерційного ВОГ; для споживача, що не є побутовим, - у строк, узгоджений між Оператором ГРМ і споживачем.

Згідно частин першої, другої, третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Слід звернути увагу, що матеріали справи не містять доказів письмового звернення ОСОБА_1 про зменшення приєднаної (дозволеної) потужності його об`єкта чи про зміни проектної документації, не містять звернення споживача про внесення змін до проектної документації. З огляду на положення законодавства, викладені у заявах твердження споживача про те, що він використовує газ лише для приготування їжі не є підставою для зменшення приєднаної (дозволеної) потужності його об`єкта та не впливають на визначений п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем розмір мінімальної річної замовленої потужності побутових споживачів.

Оскільки відповідно до робочого проекту газифікації житлового будинку позивача (які є підставою для визначення кількості та специфікації газового обладнання при укладанні договору) передбачено газові прилади для опалення, до нього у встановленому порядку не вносилися ніякі зміни з метою реконструкції системи газопостачання, зокрема, зменшення розподіленої потужності природного газу, а позивач не надав доказів, що він звертався до відповідача саме із заявою про припинення постачання газу за окремим газовим приладом, заявлені вимоги про визнання неправомірними дій відповідача по нарахуванню оплати за розподіл природного газу відповідно до вищенаведених вимог законодавства, тобто для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, є безпідставними

Окрім того, матеріали справи не містять жодного доказу відмови відповідача скоригувати помилково подані показання лічильника, зокрема виставлені рахунки за оплату послуг, листи тощо.

Заявлені вимоги про зобов`язання відповідача підтвердити факти отримання звернень позивача не ґрунтуються на наявних у справі доказах та вимогах Закону й у разі заперечень відповідача щодо отримання звернень позивача, останній не позбавлений права направляти відповідні звернення засобами поштового зв`язку, зокрема з описом вкладення поштового відправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

М.Ю. Лопатіна