П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Київ

Справа 381/4803/23/2242/23

Провадження№22-ц/824/6151/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Виконавчий комітет Фастівської міської ради

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гецко Вікторією Василівною, на ухвалу Фастівського міського суду Київської області від 13 листопада 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міського суду Київської області з позовом ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відповідно до якої просить позбавити батьківських прав відповідача стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 6000,00 грн на місяць, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття..

Ухвалою Фастівського міського суду Київської області від 13 листопада 2023 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав передати за підсудністю до Пирятинського районного суду Полтавської області (37000, Полтавська область, м. Пирятин, вул. Ярмаркова, 17).

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, представник ОСОБА_1 - адвокат Гецко В.А. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції

Зокрема зазначає що, що позивач відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України має право альтернативної підсудності.

Вказує, що суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2023 року в складі колегії суддів відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Передаючи справу за підсудністю до іншого суду суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про стягнення аліментів є похідними вимогами від основної вимоги - суті спору про позбавлення відповідача батьківських прав та рішення про стягнення аліментів приймається судом при задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав незалежно від того, чи заявлена вказана вимога позивачем. Вказав, що зі змісту поданої позовної заяви не вбачається обставин, що дозволяють позивачеві обрати альтернативну підсудність справи за місцем свого проживання (перебування), а також не містить підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином підсудність справи має визначатись за зареєстрованим місце проживання (перебування) відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до з ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом частини 1 статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Згідно ч.16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже, дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Суд не має права обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді. Крім того, аналіз вказаної норми свідчить про те, що цією нормою права охоплюють всі вимоги, пов`язані з невиконанням обов`язку по утриманню, передбачені статями 75-89, 91, 180-201, 202-206, 265-274 СК України, що можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання позивача.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 (провадження № 61-21991св19) вказано, що: «Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Верховний Суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві».

У даній справі ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом, посилалася на належне їй право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, а також на наявність у неї права на пред`явлення позову про стягнення аліментів за її зареєстрованим місцем проживання.

Судом правильно встановлено, що позов про позбавлення батьківських прав згідно ст. 27 ЦПК України підлягає розгляду судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, а позов про збільшення розміру аліментів може пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Проте, суд дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів у даній справі є похідними від вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки, оскільки виходячи із змісту заявлених позовних вимог, вони є самостійними позовними вимогами, а об`єднання їх у одній позовній заяві не суперечить діючому законодавству.

При цьому колегія суддів враховує і те, що позивач не посилався на те, що можливість чи необхідність стягнення аліментів, є наслідком позбавлення батьківських прав відповідачки.

Слід також зазначити, що законодавець вживає поняття похідних вимог тільки в ч.8 ст. 30 ЦПК України та зазначає, що це вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, які розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги.

Отже, підстави, зазначені судом в ухвалі про передачу справи за територіальною підсудністю до Пирятинського районного суду Полтавської області, є помилковими та не відповідають обставинам справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Фастівського міського суду Київської області від 13 листопада 2023 рокупро передачу справи на розгляд іншого суду скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання згідно вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою адвокатом Гецко Вікторією Василівною - задовольнити.

Ухвалу Фастівського міського суду Київської області від 13 листопада 2023 рокускасувати, і направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна