ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/4824/23

провадження № 22-ц/4809/463/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

за участі секретаря Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року у складі судді Драного В. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ДП «СхідГЗК») та просив стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 335 000 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Позовна заява мотивована тим, що з 17.03.2005 по 16.09.2022 ОСОБА_1 працював підземнимслюсаремчерговим та з ремонту устаткування ДП «СхідГЗК» в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища.

За час роботи на підприємстві через шкідливі умови праці та значне перевантаження, через недосконалість робочого місця з вини роботодавця, у позивача виникло хронічне професійне захворювання, як наслідок, було визначено ступень втрати професійної працездатності в розмірі 60% та встановлено 3 групу інвалідності безтерміново.

Внаслідок отриманого професійного захворювання ОСОБА_1 змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури та лікування.

Крім того, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, який позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, а на лікування витрачаються значні кошти із сімейного бюджету.

ОСОБА_1 не має змоги працювати, з обережністю виконує хатню роботу, а будь-які фізичні навантаження йому протипоказано.

Позивач вважав, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням його здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання, а тому звернувся до суду з позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ДП «СхідГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, задоволено частково.

Стягнуто з ДП «СхідГЗК» на користь ОСОБА_1 150 000 грн в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ДП «СхідГЗК» в дохід держави судовий збір в розмірі 1 500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачу спричинено ушкодження здоров`я внаслідок шкідливих та небезпечних умов праці на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК», що призвело до виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

У зв`язку із вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості в повній мірі реалізовувати свої звички та бажання, а тривалий процес лікування позбавляє його можливості вести повноцінний спосіб життя, усвідомлення чого завдає йому душевного болю та страждань.

Враховуючи, що ОСОБА_1 пропрацював у шкідливих умовах на підприємстві відповідача більше 17 років, ступінь втрати ним працездатності через професійне захворювання становить 60%, глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, призначення позивачу третьої групи інвалідності безтерміново, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача, суд першої інстанції, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, вважав за необхідне визначити розмір компенсації в сумі 150 000 грн, що відповідатиме завданій позивачу моральній шкоді.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ДП «СідГЗК» просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання, відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є безпідставним та винесеним з порушенням як матеріального так і процесуального права, яке підлягає скасуванню.

У медичних документах, які були надані позивачем та взяті до уваги судом першої інстанції, відсутні будь-які діагнози або медичні висновки щодо фактично наявних у ОСОБА_1 негативних змін у психологічному або психічному здоров`ї та відсутні будь-які скарги позивача на його незадовільний психічний стан.

ОСОБА_1 як працівник шахти щорічно проходив медичні огляди, де був допущений до роботи зі шкідливими умовами праці до дня звільнення, проте, такі захворювання, які передбачені у відповідних медичних висновках за період 2020-2022 років та слугували підставою для встановлення групи інвалідності, при первинних оглядах позивача виявленні не були.

З висновків МСЕК не вбачається, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, наглядом у сімейного лікаря та потребує постійного стороннього догляду і санаторно-курортного лікування.

ОСОБА_1 , укладаючи з відповідачем трудовий договір, був повідомлений про шкідливі та небезпечні умови праці, а на сьогоднішній день має відповідні соціальні виплати (регрес) та пенсію по інвалідності, яка є більшою за заробітну плату позивача під час його праці на підприємстві.

Позивач був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, а відповідачем були створені, наскільки це можливо, безпечні і нешкідливі умови праці.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник ДП «СхідГЗК» Плетньов О. С. підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Від адвоката Бузинарської Д. М., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Оскільки, позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суд вирішив розглядати справу без участі осіб, що не з`явились, що відповідає положенням ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у встановлених статтею 367ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , останній працював на ДП «СхідГЗК», а саме: 17.03.2005 він був прийнятий підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування по п`ятому розряду з повним робочим днем; 14.09.2006 переведений підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування по шостому розряду з повним робочим днем; 21.03.2018 переведений підземним слюсарем черговим та з ремонту устаткування по сьомому розряду дільниці, спуск-підйом з повним робочим днем на підземних роботах в особливо шкідливих умовах праці.

16.09.2022 ОСОБА_1 звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України.

З інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.11.2022 № КР/5.5/3978-22 Управління держпраці у Кіровоградській області вбачається, що відповідно до «Гігієнічної кваліфікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» умови праці ОСОБА_1 на робочих місцях Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» за професією підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості та небезпечності.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.12.2022 комісією Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці встановлені наступні причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК»: рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає до 32,8 %, при нормі 25%, робоча поза вимушена 12,8 % при нормі 10%, кількість вимушених (більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить до 198, при нормі 51-100, відноситься до ІІІ класу 2 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну ІІІ клас 2 ступеню напруженості трудового процесу. Запиленість повітря робочої зони: концентрація пилу, у тому числі вміст кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки, до 2,3 мг/м?, при нормі 2,0 мг/м?. Мікроклімат: температура повітря робочої зони +10,0 С при нормі +17 +26 С, рівень відносної вологості до 94% при нормі 60-95 %.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 1709 від 24.11.2022 ОСОБА_1 встановлений наступний діагноз (вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеню), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), хронічне обстуктивне захворювання легень першої стадії, група ОСОБА_2 недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 197777 від 24.01.2023 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безтерміново, причина інвалідності - професійне захворювання.

З довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 105946 від 24.01.2023 вбачається, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 становить 60% з 13.01.2023 з датою переогляду - безтерміново.

Відповідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 6651 торакального хірургічного відділення НКП «КОЛ КОР» ОСОБА_1 з 28.06.2022 по 06.07.2022 проходив лікування з діагнозом Рефлюкс-езофагіт, ХР.гастродуоденіт в стадії загострення.

Згідно виписки № 8835 з медичної карти стаціонарного хворого пульмонологічного відділення вбачається, що ОСОБА_1 з 15 по 24 серпня 2022 проходив лікування в КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з діагнозом: ХОЗЛ І,легкий, рецидивуючий перебіг, група В, фаза загострення. Емфізема легень. Діфузний фіброз. Ускладнення: ЛН ІІ ст.

Відповідно епікризу № 506 ОСОБА_1 з 07 по 19 квітня 2021 року проходив лікування поліклінічному відділені Міської ради м. Кропивницького з діагнозом поперековий остеохондроз хребта ІІ ст., вертебрегенна лівобічна люмбоішіалгія з м`язово-тонічними проявами, виражений больовим синдромом, стадія загострення.

З виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 10572 неврологічне відділення КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» вбачається, що ОСОБА_1 з 21 по 27 вересня 2022 року проходив лікування з діагнозом хронічна радикулопатія шийна та поперековокрижова, часто рецидивуючий перебіг на фоні розповсюдженого остеохондрозу шийного та поперекового відділів хребта, стадія загострення. Виражений больовий синдром з стійким м`язово-тонічними та стато-динамічними порушеннями, на шийному та поперековому рівнях. Периферичний ангіодистонічний синдром верхніх та нижніх кінцівок вертеброгенно обумовлений.Емфізема легень. Дифузний пневмофіброз. ЛН ІІ ст. Поліостеартроз ліктьових, плечових, колінних, ключичних, кистьових суглобів, Виражений больовий синдром. НФ ІІ ст. Хронічна двобічна нейросенсорна приглуховатість.

З виписки КНП «Поліклінічне об`єднання МР м. Кропивницького» із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_1 з 28.07.2022 по 08.08.2022 проходив лікування з діагнозом: поліостеоартроз обох, ліктьових і колінних суглобів І-ІІ ст. ПФС І-ІІ ст.

Згідно епікризу № 739 ОСОБА_1 з 10 по 21 липня 2020 року проходив лікування уКНП «Поліклінічне об`єднання МР м. Кропивницького» з діагнозом поперековий остеохондроз, вертеброгенна люмбалгія з м`язово-тонічним проявами, стійкий виражений больовий синдром, рецидивуючий перебіг, стадія загострення.

З виписки КНП «Поліклінічне об`єднання МР м. Кропивницького» із медичної карти амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_1 з 08 по 21 червня 2022 року проходив лікування з діагнозом хронічний бронхіт, фаза затухаючого загострення ЛНо.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Поліклінічне об`єднання МР м. Кропивницького» № 3533/731 вбачається, що ОСОБА_1 проходив лікування з 16 по 28 листопада 2022 року з діагнозом: П-крижова L4, L5, S1 і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, больовими та м`язово-тонічним синдромами, переферичним нейросудинним синдромом, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеню), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), хронічне обстуктивне захворювання легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до вимог статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частинами першою - третьою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці.

Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством (стаття 237-1 КЗпП України).

Тобто відповідно до вказаної норми за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки закон покладає обов`язок створення безпечних і нешкідливих умов праці, власник або уповноважений ним орган несе відповідальність за моральну шкоду, заподіяну потерплому внаслідок фізичного чи психічного впливу небезпечних умов праці.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 362/5580/15-ц (провадження № 61-8552св18) та від 04 грудня 2019 року у справі № 344/9109/18 (провадження № 61-14480св19).

Конституційний Суд України у пункті 4.1 Рішення від 27 січня 2004 року у справі № 1-9/2004 за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні і фізичні страждання. Втрата працездатності, яка встановлена висновком медико-соціальною експертною комісією, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров`я потерпілого погіршено.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , останній з 17.03.2005 по 16.09.2022 працював в ДП «Східний ГЗК» на посадах підземного слюсара чергового та з ремонту устаткування по п`ятому розряду з повним робочим днем, підземного слюсара чергового та з ремонту устаткування по шостому розряду з повним робочим днем, підземного слюсара чергового та з ремонту устаткування по сьомому розряду дільниці, спуск-підйом з повним робочим днем на підземних роботах в особливо шкідливих умовах праці, а 16.09.2022 звільнений з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України (а. с. 8-9).

За змістом копії інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.11.2022 № КР/5.5/3978-22 Управління держпраці у Кіровоградській області вбачається, що відповідно до «Гігієнічної кваліфікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» умови праці ОСОБА_1 на робочих місцях Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» за професією підземного слюсаря чергового та з ремонту устаткування відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості та небезпечності (а. с. 10-12).

Відповідно до копії медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» № 1709 від 24.11.2022 ОСОБА_1 встановлений наступний діагноз (вперше виявленого хронічного професійного захворювання (отруєння): радикулопатія попереково-крижова L4, L5, S1, і шийна С6, С7 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, периферичним нейросудинним синдромом часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеню), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ другого степеня), хронічне обстуктивне захворювання легень першої стадії, група В. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Захворювання професійні (а. с. 16-17).

Копією Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 26.12.2022 комісією Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці встановлені наступні причини виникнення професійного захворювання ОСОБА_1 на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК»: рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає до 32,8 %, при нормі 25%, робоча поза вимушена 12,8 % при нормі 10%, кількість вимушених (більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить до 198, при нормі 51-100, відноситься до ІІІ класу 2 ступеню важкості трудового процесу. За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну ІІІ клас 2 ступеню напруженості трудового процесу. Запиленість повітря робочої зони: концентрація пилу, у тому числі вміст кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70 % ІІІ клас небезпеки, до 2,3 мг/м?, при нормі 2,0 мг/м?. Мікроклімат: температура повітря робочої зони +10,0 С при нормі +17 +26 С, рівень відносної вологості до 94% при нормі 60-95 % (а. с. 13-15).

Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 197777 від 24.01.2023 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності безтерміново, причина інвалідності - професійне захворювання (а. с. 18).

З копії довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 105946 від 24.01.2023 вбачається, що ступінь втрати працездатності ОСОБА_1 становить 60% з 13.01.2023, з датою переогляду - безтерміново (а. с. 19).

Аналізуючи надані сторонами докази та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_1 на безпечні умови праці було порушено під час його роботи ДП «СхідГЗК», внаслідок чого позивач отримав професійне захворювання та йому встановлена стійка втрата професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням у розмірі 50% з 24 січня 2023 року та ІІІ групу інвалідності.

Вказані обставини призвели до втрати позивачем нормальних життєвих зв`язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, як наслідок, стали причиною спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, а тому відповідно до вимог статті 237-1 КЗпП України, роботодавець повинен відшкодувати завдану працівнику моральну шкоду.

При цьому, враховуючи вимоги розумності, справедливості та виваженості завданої моральної шкоди, з огляду на наслідки професійного захворювання, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв`язків сума моральної шкоди у розмірі 150 000 грн відповідає еквіваленту завданих позивачеві моральних стражданнь.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що у медичних документах, які були надані позивачем та взяті до уваги судом першої інстанції, відсутні будь-які діагнози або медичні висновки щодо фактично наявних у ОСОБА_1 негативних змін у психологічному або психічному здоров`ї та відсутні будь-які скарги позивача на його незадовільний психічний стан, оскільки втрата позивачем професійної працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, адже стан здоров`я потерпілого погіршено, у зв`язку з чим він переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на те, що з висновків МСЕК не вбачається, що позивач потребує забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, наглядом у сімейного лікаря та потребує постійного стороннього догляду та санаторно-курортного лікування, оскільки вказані обставини не впливають на обов`язок відповідача відкшодувати позивачу завдану моральну шкоду, внаслідок отриманого останнім професійного захворювання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 як працівник шахти щорічно проходив медичні огляди, де був допущений до роботи зі шкідливими умовами праці до дня звільнення, проте, такі захворювання, які передбачені у відповідних медичних висновках за період 2020-2022 років та слугували підставою для встановлення групи інвалідності, при первинних оглядах позивача виявленні не були, не підтверджені належними та допустимим доказами і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має відповідні соціальні виплати (регрес) та пенсію по інвалідності, яка є більшою за заробітну плату позивача під час його праці на підприємстві, оскільки вказаний факт не звільняє відповідача від обов`язку відкшодувати позивачу завдану моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач був забезпечений необхідними засобами індивідуального захисту та спеціальним одягом, а відповідачем були створені, наскільки це можливо, безпечні і нешкідливі умови праці, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідно до яких саме внаслідок недодтримання відповідачем обов`язку створення безпечних і нешкідливих умов праці позивач отримав пофесійне захворювання.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістомст. 375ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи, що ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2024 року було зупинено дію оскаржуваного рішення, дію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року необхідно поновити.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 362, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року без змін.

Поновити дію рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 жовтня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23.02.2024.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко