Справа № 128/4068/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2024 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Кострюкова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з розподілу природного газу,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються позивачем із відкритим абонентським рахунком № НОМЕР_1 .

Відповідно до постанови НКРЕКП № 858 від 29.06.2017 про видачу ліцензії на розподіл природного газу ТОВ «Газпостачсервіс», позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Вінниця, вул. Київська, 175, та сіл Переорки, Якушинці, Зарванці Вінницького району Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації позивача. З огляду на що, ТОВ «Газпостачсервіс» є оператором газорозподільної системи, що надає послуги з розподілу природного газу в межах зони ліцензійної діяльності, а відтак є надавачем комунальних послуг в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Типовий договір розподілу затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498. За умовами пунктів 1.1 та 1.2 Типового договору, такий Договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, такий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною в додатках до такого договору, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 Розділу 3 Глави VI Кодексу газорозподільних систем).

Згідно з пунктом 4 Розділу 3 Глави VI Кодексу газорозподільних систем, укладення Договору розподілу природного газу між Оператором ГРМ та Споживачем не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт (пункт 5 Розділу 3 Глави VI Кодексу газорозподільних систем). Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу.

За вимогами, встановленими Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 (зокрема п.2.6), Оператор ГРМ зобов`язаний розміщувати на своєму веб-сайті Типовий договір розподілу природного газу, затверджений НКРЕКП. Відтак, на виконання Ліцензійних умов, а також вимог Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем, ТОВ «Газпостачсервіс» розміщено на власному офіційному веб-сайті договір розподілу природного газу за посиланням: https://gaspostach.com/regulatory/detail/32/.

З урахуванням зазначеного, позивач вказує, що відповідач є споживачем та отримувачем послуги з розподілу природного газу, оскільки квартира відповідачки газифікована та приєднана до газорозподільної системи ТОВ «Газпостачсервіс», в зв`язку із чим в Автоматизованій системі обліку споживання і розрахунків (бази даних абонентів) на нього відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 ; відповідачка здійснює фактичний відбір газу, що підтверджується зміною показників лічильника типу Fiorentini G4 сер. номер № FIOR14 по її особовому рахунку № НОМЕР_1 , який розташований на території домоволодіння споживача згідно Акта № 468 на приймання встановленого газового лічильника від 01.12.2021, що також відображено й у сформованій Довідці про фінансовий стан споживача, звіті щодо місячного використання природного газу за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 та звіті щодо місячного використання природного газу за період з 01.08.2023 по 31.08.2023; відповідачка не зверталася до ТОВ «Газпостачсервіс» з заявою про припинення розподілу природного газу на її об`єкт. А відтак, відповідачкою виконано декілька умов для приєднання до договору розподілу природного газу (сплата рахунків та фактичне споживання природного газу), тобто вона акцептувала договір, зміст якого розміщений на офіційному веб-сайті Стягувача та відповідає Типовому договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП та є обов`язковим до виконання всіма суб`єктами ринку природного газу, в тому числі і побутовими споживачами.

Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ТОВ «Газпостачсервіс» послуг з розподілу (доставки) природного газу до кваритири відповідачки, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняла оферту).

На ім`я відповідача у ТОВ «Газпостачсервіс», як на споживача послуг з розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєний ЕІС-код № НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки позивача по особовому рахунку, а також у ній містяться дані про фактичний обсяг споживання природного газу, зокрема, за період з 21 листопада 2020 року по 21 вересня 2023 року. Споживачу встановлено лічильник типу Fiorentini G 4 сер. номер № FIOR14 згідно Акта приймання встановленого газового лічильника № 468 від 01.12.2021.

Споживач не здійснювала вчасну оплату за послуги з розподілу природного газу, що підтверджується Довідкою про фінансовий стан споживача.

Вказує, що Оператор ГРМ визначив річну замовлену потужність об`єкта споживача (відповідача) та місячну вартість за послугу з розподілу природного газу, але відповідач в добровільному порядку заборгованість за надані послуги не сплачує, чим порушує виконання вимог договору в частині своєчасності та повноти виконання обов`язку в натурі. У той же час, ТОВ «Газпостачсервіс» свої зобов`язання в частині доставки природного газу до домогосподарства відповідача виконало в повному обсязі.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 21.12.2020 по 21.09.2023, що складає 12 116 грн 66 коп., а також понесені виграти з оплати судового збору та витрат на правову допомогу (а.с. 1 - 8).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 09.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 48).

Представник відповідача, адвокат Маліцький М.В., на підставі ст. 178 ЦПК України, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, але стверджує про відсутність між ТзОВ «Газпостачсервіс» та відповідачем укладення договору розподілу природного газу, при наявності якого би оператор ГРМ зобов`язаний надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язаний би був прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у Типовому Договорі розподіл природного газу (п. 2.1. Договору). Відповідачем не було підписано та подано до позивача заяву-приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Нарахування проведено із 21.11.2020 по 21.09.2023 у відсутність будь-якого тарифного підтвердження зі сторони позивача. Зазначає про відсутність довідки про перебування газотранспортних систем по доставці газу на балансі ТОВ «Газопостачсервіс». Крім того, товариство самовільно користується газовими мережами в межах села Якушинці, які йому не належать, втсановлені тарифи не пройшли державну реєстрацію у Міністерстві юстиції України. Відповідач також заперечує розмір тарифу на розподіл природного газу, звірка щодо факту отримання відповідачем послуг щомісяця не проводилася, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 74 - 80).

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача, адвокат Ткачук Б.О., подав письмову заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 57).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак її представник подав заяву про розгляд справи без сторони відповідача, проти позовних вимог заперечують в повному обсязі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Згідно копії Акта на приймання встановленого газового лічильника від 01.12.2021, ТОВ «Газпостачсервіс» встановлено газовий лічильник Fior G4 № 4 рік 2021 на замовлення Колесник за адресою: АДРЕСА_1 , з початковим показником 0 (а.с. 10).

Відповідно до копії відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2023, а також договору купівлі-продажу квартири від 24.07.2013, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11 - 15).

Згідно копій Звітів за місяць, відображено показники лічильника № Fior14 та використання споживачем ОСОБА_1 природного газу за періоди з 01.07.2023 по 31.07.2023 та з 01.08.2023 по 31.08.2023 (а.с. 16, 17).

Згідно копії довідки про фінансовий стан споживача ТОВ «Газпостачсервіс» станом на 25.09.2023, на ім`я ОСОБА_1 у ТОВ «Газпостачсервіс», як на споживача послуг з розподілу природного газу, відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 , присвоєний ЕІС-код № НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , наведено дані про фактичний обсяг споживання природного газу. Так, за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року сума нарахувань з оплати послуги з розподілу природного газу становить 12 116, 66 грн, які відповідачем не оплачені. Крім того, відображено показники лічильника, які щомісяця збільшувались протягом січня 2020 року - вересня 2023 року, та погашення відповідачем суми боргу за вказаний перід в загальній сумі 926, 88 грн (а.с. 41).

Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 858 «Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ТОВ «ГАЗПОСТАЧСЕРВІС», ТОВ «ГАЗПОСТАЧСЕРВІС» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Вінниця, вул. Київська, 175 та сіл Переорки, Якушинці, Зарванці Вінницького району Вінницької області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ТОВ «ГАЗПОСТАЧСЕРВІС». Тобто право позивача надавати зазначену послугу встановлено нормативним актом Регулятора, який є загальнодоступним та окремому доведенню, як того вимагає відповідач, не підлягає.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі Кодексу газорозподільних систем), договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно з абз. 2 пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 6.3 розділу VI Типового договору розподілу природного газу, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з абз. 1 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позивач виконав взяті на себе договірні зобов`язання перед відповідачем та надав послуги розподілу природного газу, отримання яких та фактичне споживання газу за об`єктом споживача відповідачем не заперечується та такі послуги частково оплачувалися нею в 2020 році, водночас, відповідач своїх зобов`язань не виконала та не оплатила послуги розподілу природного газу в повному обсязі, чим порушила умови договору.

Доводи відповідача щодо непідписання нею типового договору, заяви-приєднання, спростовується наявними в матеріалах справи актом на приймання встановленого газового лічильника, який містить підпис відповідачки, та свідчить про її волевиявлення на споживання та розподіл до її будинку природного газу.

Крім того, фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є також документально підтверджена часткова оплата нею наданих послуг та споживання природного газу (а.с. 41), яке відповідачем не спростовано, зокрема, відповідачем не надано інших показників лічильника, які б свідчили про відсутність використання природного газу за вказаним об`єктом.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. Дана сума заборгованості визначена на підставі наданих позивачем доказів нарахування вказаної суми заборгованості за період з грудня 2020 року до вересня 2023 року, які відповідачем не спростовано.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 684 гривень (а.с. 9).

Також позивач вказує на понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн., на підтвердження чого ним надано копію Договору про надання правової допомоги від 20.09.2023 , квитанцію до прибуткового касового ордера про оплату за договором б/н від 21.09.2023, (а.с. 20 - 21, 23).

В цій частині суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, в тому числі, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи та чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям. Висновок з цього питання зробив Касаційний адміністративний суд ВС у постанові від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що предметом наданого позивачем договору про надання правової допомоги є складання процесуальних документів щодо стягнення з Боржників клієнта коштів як за спожитий газ, так і за його транспортування, а також представництво клієнта в будь-яких державних органах та судах в порядку різного судочинства, строком на один рік. Надана квитанція до прибуткового касового ордера містить посилання лише на платника та даний договір, а детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, в межах саме даної цивільної справи позивачем (його представником) суду взагалі не надано.

За таких обставин суд не може встановити розмір та наявність судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які стосуються саме даної справи, а тому в стягненні таких витрат необхідно відмовити.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 633, 634, 639, 641, 642 ЦК України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 № 858, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, ст. ст. 13, 81, 141, 223, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» заборгованість за послугу розподілу природного газу за період з 21.12.2020 по 21.09.2023 в сумі 12 116, 66 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн.

В стягненні з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс» судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпостачсервіс», місцезнаходження: пров. Данила Нечая, 1, с. Зарванці, Вінницький район, Вінницька область, поштовий індекс: 23223, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 06.03.2024.

Суддя: