КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

[1]

26 лютого 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Немировської О.В., перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал», Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м. Києва», Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Колокольнікова Вадима Анатолійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року,

встановив:

рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 січня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено. Не погоджуючись з рішенням, представник позивача 13 листопада 2023 року подав апеляційну скаргу та просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію рішення було отримано ним 23 жовтня 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Частиною 2 вказаної статті визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнанні неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції (за наявності).

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення було ухвалено судом 23 січня 2023 року, повний текст рішення виготовлено 01 лютого 2023 року, а апеляційну скаргу подано 13 листопада 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому зі змісту апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку вбачається, що заявник стверджує про отримання ним копії рішення 23 жовтня 2023 року. На підтвердження вказаних обставин скаржником було надано світлокопію конверту, адресованого адвокату Колокольнікову В.А. Разом з тим, з наданої копії конверту неможливо встановити ким його було відправлено та коли. Крім того, Колокольніков В.А. в апеляційній скарзі зазначає, що він неодноразово звертався до суду за видачею копії рішення, однак в матеріалах справи докази на підтвердження його звернень відсутні.

Матеріали справи свідчать про те, що в судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваного рішення був присутній представник позивача Колокольніков В.А . Повний текст оскаржуваного рішення було виготовлено 01 лютого 2023 року і того ж дня направлено позивачу ОСОБА_1 та її представнику Колокольнікову В.А. (а.с.61, том ІІІ).

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

В даному випадку посилання скаржника на отримання ним копії оскаржуваного судового рішення 23 жовтня 2023 року не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження. ОСОБА_1 є позивачем у справі та була обізнана про ухвалення 23 січня 2023 року рішення за наслідками розгляду її позовних вимог. В ЄДРСР надання загального доступу до оскаржуваного рішення було забезпечено 08 лютого 2023 року.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою скаржником не було наведено обставин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження протягом дев`яти місяців з дня виготовлення повного тексту оскаржуваного рішення та направлення його копії позивачеві.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для подання належним чином обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, підтвердженої доказами.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подає апеляційну скаргу.

В даному випадку апеляційна скарга подана адвокатом Колокольніковим В.А., наявність електронного кабінету якого у скарзі не зазначена. При цьому починаючи з 18 жовтня 2023 року наявність у адвоката електронного кабінету за загальним правилом є обов`язковою.

Керуючись ст.ст. 354, 357,185 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Колокольнікова Вадима Анатолійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2023 року залишити без руху.

Встановити апелянту десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя

№ справи: 757/13684/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7640/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Матійчук Г.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.