Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Провадження №
У Х В А Л А

Іменем України

с.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М. розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про скасування судового наказу від 26.03.2018 року у цивільній справі №499/164/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз постачання» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми збитків,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2024 року адвокат Смирнов Андрій Ігорович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати судовий наказ від 26.03.2018 року у цивільній справі №499/164/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз постачання» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми збитків, виданий Іванівський районним судом Одеської області.

Разом із заявою про скасування судового наказу подав клопотання про поновлення строку на оскарження судового наказу, яке мотивував тим, що із судовим наказом ОСОБА_1 ознайомилися лише 20.02.2024 року, до цього часу вона не отримувала жодних листів , копії судового наказу з доданими матеріалами та не знала про сам факт наявності справи та прийняття незаконного рішення, із зазначеним наказом ознайомилася в ЄДРСР. Зазначає, що вказаній справі не має свідчень пор факти отримання ОСОБА_1 рекомендованих листів від суду або членом її сім`ї, відповідної жео або виконавчого органу місцевого самоврядування.

Вивчивши клопотання про поновлення строку на оскарження, оглянувши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

За змістом чч. 5, 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику)учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а вразі відсутності електронного кабінету-рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1)день вручення судового рішення під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду.

Згідно із ч.1 ст.126 Цивільного процесуального кодексу України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною 1 ст.127 встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

При цьому, поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи № 499/164/18 судовий наказ видано 26.03.2018 року.

В матеріалах справи наявний супровідний лист, згідно якого направляється боржниці ОСОБА_1 вищевказаний судовий наказ, разом з копією заяви та додатками за вих. №848/18 від 27.03.2018 року.

Також згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №722 встановлено, що поштове відправлення , а саме судовий наказ з доданими документами вручено особисто 23.04.2018 року

Отже судом вбачається що в матеріалах справи наявний належний доказ тієї обставини, що боржницею ОСОБА_1 отримано копію судового аказу та заяву з додатками.

Крім того суд констатує та обставину, що в матеріалах справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.01.2021 року виконавче провадження № 62359839 , згідно якої вбачається, що виконавче провадження по виконання судового наказу № 499/164/18 виданого Іванівським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 суми збитків закінчено в зв`язку з тим, що боржником вимоги виконавчого документу виконано.

Також матеріали справи містять заяву представника боржниці ОСОБА_2 про ознайомленя з матералами справи, що надійшла 16.05.2023 року, яка виконана 27.05.2023 року, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

В заяві про поновлення строку на оскарження судового наказу представником заявника зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилися лише 19.02.2024 року, до цього часу вона не отримувала жодних листів , копії судового наказу з доданими матеріалами та не знала про сам факт наявності справи та прийняття незаконного рішення, із зазначеним наказом ознайомилася в ЄДРСР. Зазначає, що вказаній справі не має свідчень про факти отримання ОСОБА_1 рекомендованих листів від суду або членом її сім`ї, відповідної жео або виконавчого органу місцевого самоврядування.

Проте твердження представника заявника жодним доказом не підтверджено, а зазначені доводи повністю спростовано матеріалами справи.

Водночас будь-яких інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку представником боржника наведено не було, а тому поновлення строку буде мати своїм наслідком порушення принципу юридичної визначеності, що є недопустимим.

Крім того, представником боржника не наведено жодної поважної причини пов`язаної з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення дій щодо подачі заяви боржником про скасування судового наказу в межах встановленого законом строку.

Належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку (більше трьох років) на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу представник боржника не надав, а наведені у заяві підстави для поновлення пропущеного строку не є поважними та спростовуються матеріалами справи, таким чином приходжу до висновку про відсутність підстав для його поновлення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч.2 ст.171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Отже, з викладеного вбачається, що заявником пропущено строк для подання заяви про скасування судового наказу, клопотання про його поновлення заявником не обґрунтоване, тому заява про поновлення строку на оскарження судового наказу задоволенню не підлягає, а заява про скасування судового наказу підлягає поверненню останньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.170,171 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника боржника ОСОБА_1 адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про поновлення строку на оскарження судового наказу відмовити.

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Смирнова Андрія Ігоровича про скасування судового наказу від 26.03.2018 року у цивільній справі №499/164/18 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз постачання» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми збитків, повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду.

Суддя