УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2024 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Здоровиці О.В.

розглянувши в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, яка утворилась за період з 01.10.2020 року по 01.04.2023 року в розмірі 10649,40 грн.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року дану справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

07.03.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки вимоги позивача повністю задоволенні відповідачем після пред`явлення позову. Також позивач просить повернути сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про закриття провадження, дослідивши матеріали справи, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, виходячи з такого.

Підстави закриття провадження у справі передбачені ст.255 ЦПК України.

Згідно з п.2,4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провад`ження у справі, якщо відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Позивач в своєму клопотанні просить закрити справу і посилається на п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, вказуючи, що після відкриття провадження у справі, його вимоги повністю були задоволенні відповідачем, що на його думку свідчить про відсутність предмету спору.

Але суд не може погодитися з вищевикладеним виходячи з такого.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

При цьому за змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду від 05.02.2024 року.

Відповідно до змісту клопотання позивача, вбачаться, що відповідач ОСОБА_1 добровільно сплатила заборгованість, яка була предметом спору у цій справі, до початку розгляду справи по суті. Тобто заборгованість була сплачена відповідачем після пред`явлення позивачем позову до суду та відкриття провадження у справі.

Вказане виключає можливість закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (за відсутністю предмета спору).

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позивач в своїй заяві від 07.03.2024 року фактично не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, тобто відмовляється від позову саме з цих підстав.

Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи викладене, суд приймає відмову позивача від позову, у зв`язку з задоволенням відповідачем позовних вимог після пред`явлення позову і тому провадження у справі підлягає закриттю саме у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, у вигляді судового збору, сплаченого при подачі позову, виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 187 від 19.01.2024 року (а.с.1).

Зі змісту клопотання позивача вбачається, що він просить повернути йому сплачений судовий збір.

Враховуючи наведене, суд вважає розподіл судових витрат здійснити таким чином:

повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 1 514,00 грн сплаченого при поданні до суду вказаного позову;

стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КП «Добро» Добропільської міської ради понесений судовий збір в розмірі 50%, що становить 1 514,00 грн.

Керуючись ст.ст. 142, 206, 255, 256, 258-260, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову від позову Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії.

Провадження у цивільній справі (ЕУНСС 227/263/23) за позовом Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії - закрити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства «Добро» Добропільської міської ради судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Повернути позивачу Комунальному підприємству «Добро» Добропільської міської ради (ЕДРПОУ 40507613) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно платіжної інструкції № 187 від 19.01.2024 року, що становить 1514,00 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень 00 копійок).

Копію цієї ухвали надіслати сторонам до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В.Здоровиця

08.03.2024