Провадження № 2/686/727/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мороз Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кащенко Вадим Валерійович, до Державної казначейської служби України про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання та інфляційних втрат, -

встановив:

27 листопада 2023 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кащенко В.В., звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання та інфляційних втрат.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.09.2021 року стягнуто з Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 000 грн., 49 342,50 грн. втраченого заробітку та доходів, 82 100 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальній справі, а всього 931 442,5 грн.

З метою виконання рішення суду позивач 25.10.2021 року подав до ДКС України виконавчий лист. 20.06.2023 року ДКС України виконала рішення суду та перерахувала на його користь кошти в розмірі 931 442,5 грн.

Проте, оскільки відповідач протягом трьох місяців з дня отримання ним виконавчого документу не виконав рішення суду, позивач просить стягнути з держави 3 % річних і інфляційні втрати за період з 26.01.2022 року по 19.06.2023 року в розмірі: 3 % річних 39 120,59 грн., інфляційні втрати - 285 981,33 грн., а всього 325 101,92 грн.

Ухвалою судді від 01 грудня 2023 року у справі відкрите провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

09 листопада 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ НП в Хмельницькій області, в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

03 січня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Державної казначейської служби України, в якому вказано, що вимоги позивача не підлягають задоволенню через їх необґрунтованість.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечила та просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом об`єктивно встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2021 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду, задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 6720 00грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 49342,50грн. втраченого заробітку та доходів, 82100грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальній справі, а всього 803442,50грн. В задоволенні решти вимог відмовити.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2021 року в частині розміру моральної шкоди змінено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 800000 грн., 49342,50 грн. втраченого заробітку та доходів, 82100 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальній справі, а всього 931442,50 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Із копії інформації про рух коштів за період з 20.06.2023 року по 20.06.2023 року від 15.11.2023 року вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_2 20.03.2023 року надійшли кошти в розмірі 931 442,50 грн. відповідно до рішення по справі №686/17371/20 від 06.10.2021 року.

Отже, три місяці для виконання рішення суду у справі № 686/17371/20 сплинули 25 січня 2022 року. Тому, днем початку прострочення держави-боржника та нарахування 3 % річних й індексу інфляції за частиною другою статті 625 ЦК України є 26 січня 2022 року, а днем завершення 19 червня 2023 року (переддень повного виконання рішення суду у вказаній справі). У цьому періоді було 511 днів прострочення. Тому, 3 % річних за цей період склали: 931 442,5 грн х 511 днів х 3 % / 365 днів = 39120,59 грн.

А інфляційні втрати позивача від прострочення виконання зазначеного судового рішення склали: 285 981,33 грн.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) стаття 625 ЦК України та частина перша статті 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Ні Закон № 266/94-ВР, ні Закон № 4901-VI не обмежують дію статті 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання державою-боржником її грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежують можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у статті 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовні лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами.

У разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (частина перша статті 5 Закону № 4901-VI). Отже, цей припис не встановлює інший, ніж у частині другій статті 625 ЦК України, розмір процентів річних за прострочення держави-боржника.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей (частина четверта статті 3 Закону № 4901-VI). З огляду на цей припис прострочення держави-боржника настає за сукупності таких юридичних фактів: (1) стягувач подав до органу ДКС України виконавчий документ про стягнення з держави коштів; (2) держава за цим виконавчим документом не перерахувала кошти протягом трьох місяців з дня його надходження до органу ДКС України. Тому, припис частини другої статті 625 ЦК України щодо юридичних наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання боржником (зокрема державою) поширюється на випадки порушення підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документа і включно до дня, що передує дню повного виконання судового рішення.

Дані обставини узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного суду, викладені в постанові від 03.10.2023 року по справі № 686/7081/21, провадження № 14-91цс22.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_2 про стягнення за період з 25.01.2022 року по 19.06.2023 року: інфляційних втрат в розмірі 285 981 грн. 33 коп. та трьох відсотків річних за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 39 120 грн. 59 грн., а всього 325 101 грн. 92 коп.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.ст.10,11,57,60,79,88,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 39 120 грн. 59 коп., що становлять 3 % річних від простроченої суми грошового зобов`язання за період з 25 січня 2022 року до 19 червня 2023 року включно, та 285 981 грн. 33 коп. інфляційних втрат, нарахованих на суму простроченого грошового зобов`язання за той самий період., а всього 325 101 грн. 92 коп.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення складено 04 березня 2024 року.

Суддя: О.М. Палінчак