Справа № 368/760/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Чорного О.В. про відвід судді в справі за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив :

В провадженні судді Кагарлицького районного суду Київської області Іванюти Т.Є. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

22.02.2024 року представником відповідача ОСОБА_3 було заявлено відвід судді Іванюті Т.Є. поскільки вважає, що суддя має упереджене ставлення та не здатна об`єктивно розглядати справу.

Дослідивши матеріали страви, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що 11.01.2023 року суддею Іванютою Т.Є. було винесено заочне рішення по цивільній справі №368/760/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Даним рішення суддя Іванюта задоволила позов ОСОБА_2 та стягнула з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, а саме витрати на медичне обстеження та лікування в сумі 283179,03 грн, у відшкодування моральної шкоди 50000 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 48000 грн та судові витрати в сумі 992,40 грн. Крім того стягнула з ОСОБА_1 (на користь держави судові витрати в сумі 2832 грн.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 16.10.2023 року заочне рішення від 11.01.2023 року скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

22.02.2024 року в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 було заявлено відвід судді Іванюті Т.Є. поскільки вважає, що суддя має упереджене ставлення та не здатна об`єктивно розглядати справу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

У Рішеннях Європейського суду з прав людини - рішенні від 09.11.2006 року у справі Білуга проти України та рішенні від 28.10.1998 року у справі Ветштайн проти Швейцарії зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній упередженості, повинен брати самовідвід.

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі Пуллар проти Сполученого Королівства ). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється . Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Де Куббер проти Бельгії ).

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Поскільки суддя Іванюта Т.Є ні прямо, ні побічно не заінтересована в розгляді справи заангажовано в інтересах ОСОБА_2 , але для подальшого уникнення будь яких непорозумінь в безпідставному посиланні представника відповідача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 на зацікавленість судді, а також неупередженого ставлення відповідача та його представника до судді Іванюти Т.Є. з метою неодноразового тиску на суд, суд вважає за необхідне задоволити заяву про відвід судді.

Справу передати до канцелярії суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, -

ухвалив :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Чорного О.В. про відвід судді Іванюти Тетяни Євгенівни задоволити.

Відвести суддю Іванюту Т.Є. від розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Передати справу позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, до канцелярії Кагарлицького райсуду для повторного розподіду.

Ухвала оскарженню не підлягає. .

Суддя: Т.Є. Іванюта.