Дата документу 06.03.2024 Справа № 337/5553/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/5553/20 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В.
Провадження №22-ц/807/521/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участі секретаря Подліянової Г.С., Маловічко С.В., Кочеткової І.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвокат Яковлевої Тетяни Валентинівни на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , представника, адвоката Яковлевої Тетяни Валентинівни про перегляд за новивявленими обставинами рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , представник, адвокат Яковлева Тетяна Валентинівна звернулося до суду із заявою про перегляд рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходилась цивільна справа №337/5553/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики від 20 липня 2013 року у розмірі 387 000,00 доларів США, що станом на 15 грудня 2020 року еквівалентно розмірі 10 784 180,70 грн.

14 квітня 2021 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 20 липня 2013 року в розмірі 387 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 15 грудня 2020 року становить суму в розмірі 10 784 180,70 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 10 964,00 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року.

На даний час приватний виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження № 67609015 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року у справі № 337/5553/20.

Однією з підстав заперечень ОСОБА_1 проти задоволення позову ОСОБА_2 було те, що у договорі позики та розписці від 20 липня 2013 року можуть бути виправлення та/або дописки, зокрема, в частині зазначення валюти позики. Задовольняючи позов, суд зазначив про те, що ця теза не може бути прийнята як підстава для відмови у позові, оскільки такі обставини не доведені.

З метою доведення вказаних обставин та задля захисту своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, яке полягає у підробленні останнім договору позики та розписки від 20 липня 2013 року.

06 грудня 2021 року Головним управлінням поліції у Запорізькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за № 0000307 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України та здійснюється досудове розслідування.

У даному кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого Слідчого відділу поліції № 5 Запорізького районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 11 вересня 2023 року, Київською незалежною судово-експертною установою була проведена фізико-хімічна експертиза документів та надано висновок № 3431 від 13 листопада 2023 року, відповідно до якого: 1) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики від 20.07.2013 року між фізичними особами ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) виконані в інший період часу, ніж основний текст рукописних записів в договорі позики; 2) записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконані в інший період часу, ніж основний текст рукописних записів в розписці; 3) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики та записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконано раніше 2018 року, однак, не одночасно з основним рукописними текстами; 4) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики та записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконані шляхом дописки до записів суми "триста восемдесят сем тысяч", тобто пізніше основного рукописного тексту.

Даний висновок експертної установи від 13 листопада 2023 року підтверджує той факт, що договір позики та розписка від 20.07.2013 року дійсно мають дописки, а наявні виправлення у договорі позики слова «гривні» на знак "$" породжують розумні сумніви у тому, що насправді позика надавалась у доларах США, а не в гривні.

Обставини, встановлені висновком Київської незалежної судово-експертної установи № 3431 від 13 листопада 2023 року, є нововиявленими, оскільки мають істотне значення для справи, бо підтверджують, що договір позики та розписка від 20 липня 2013 року містять дописки, тобто є недостовірними та недостатніми доказами того, що договір був укладений саме в доларах США, а не в гривні; на час розгляду справи у ОСОБА_1 був відсутній відповідний висновок експертної установи; дописки у договорі позики та в розписці від 20 липня 2013 року існували на момент звернення ОСОБА_2 до суду із позовом, що свідчить про свідоме введення позивачем суду в оману.

З текстом експертного висновку № 3431 від 13 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Яковлева Т.В. була ознайомлена 20 листопада 2023 року.

На підставі викладеного просить переглянути та скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у цивільній справі ЄУН №337/5553/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики за нововиявленими обставинами і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року відмовлено. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі №337/5553/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики залишено в силі.

У січні 2024 року ОСОБА_1 , представником, адвокатом Яковлевою Т.В. подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року по справі № 337/5553/20 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі №337/5553/20, скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України. Не враховано, що обставини, встановлені висновком експерта Київської незалежної судово-експертною установою від 13 листопада 2023 року №3431, якою була проведена фізико-хімічна експертиза матеріалів документів в кримінальному провадженні №0000307 від 06 грудня 2021 року на підставі постанови від 11 вересня 2023 року слідчого СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП у Запорізькій області, мають істотне значення для справи, бо підтверджують, що договір позики та розписка від 20 липня 2013 року дійсно містять дописки, а отже, ці письмові докази не є достовірними та достатніми доказами того, що договір позики був укладений саме у доларах США, а не у гривні, як це стверджує позивач. Вважає, що договір позики та розписка від 20 липня 2013 року, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та були прийняті раніше судом як належні докази, містять дописки у позначенні валюти договору і тому на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи та зробити висновок про те, у якій валюті було укладено договір позики. Таким чином, після проведення вищезазначеної експертизи в рамках кримінального провадження, в результаті якої встановлені нововиявлені обставини по справі №337/5553/20, що є підставою для задоволення зави ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задля усунення розбіжностей у встановлених обставинах.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Саланська І.Л. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне судове рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Яковлева Т.В., будучи належним чином відповідно до норм процесуального закону повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується направленням судової повістки на їх електронну адресу (а.с. 94 т.3) до апеляційного суду не з`явилися. Апеляційний судом було задоволено клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Яковлевої Т.В. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Зв`язавшись з нею, остання заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки ОСОБА_1 та його представник, адвокат Яковлева Т.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, реалізували своє право на викладення своїх аргументів в апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності ОСОБА_1 та його представника адвоката Яковлевої Т.В.. При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 та його представник, адвокат Яковлева Т.В. не з`явились в судове засідання на 21 лютого 2024 року, яке було відкладено за клопотанням представника, адвоката Яковлевої Т.В. на 06 березня 2024 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відсутні, оскільки вказані заявником обставини, не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а зводяться до переоцінки доказів у справі

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що 20 липня 2013 року ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали договір позики, відповідно до пункту 1 якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 387 000,00 «гривень», які ручкою виправлені на «$», які зобов`язувався повернути. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною Позичальником в момент передачі йому суми позики. Строк повернення грошових коштів договором не визначений (т. 1, а. с. 6-7).

Згідно з розпискою від 20 липня 2013 року, яка підписана ОСОБА_1 в присутності двох свідків, останній отримав безпосередньо від ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 387 000,00 «$», яку зобов`язувався повернути (т. 1,а. с. 8).

29 червня 2020 року позикодавець ОСОБА_2 особисто підписав вимогу на ім`я ОСОБА_1 про повернення грошових коштів за договором позики від 20.07.2013 в розмірі 387 000,00 доларів США протягом тридцяти днів від дня отримання вимоги (т. 1, а. с.10, 91), яку передав своєму представнику поштовим зв`язком (т. 1, а. с. 102).

28 серпня 2020 року представником позикодавця ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 листопада 2018 року (т. 1, а. с. 44) та договору про надання правової допомоги № 15/19 від 26 листопада 2019 року (т. 1, а. с. 99), на адресу позичальника ОСОБА_1 цінним листом з описом надіслано письмову вимогу ОСОБА_2 про повернення грошових коштів за договором позики від 20 липня 2013 року в розмірі 387 000 доларів США (т. 1, а. с. 10).

Вказану письмову вимогу ОСОБА_1 не отримав, вона повернута відправнику неврученою (т. 1, а. с. 11, 103-104).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 20 липня 2013 року в розмірі 387 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 15 грудня 2020 року становить суму в розмірі 10 784 180,70 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у вигляді судового збору у загальному розмірі 10 964,00 грн (т.1, а.с.156-159).

Задовольняючи позов, суд вважав доведеним факт укладення між сторонами договору позики на 387 000,00 доларів США, які відповідачем не були повернуті, що є підставою для їх стягнення. У матеріалах справи був наявний оригінал договору позики від 20.07.2013 р, підписаний обома сторонами, а також оригінал розписки ОСОБА_1 від 20.07.2013, які були надані представником позивача. Наявність у ОСОБА_2 оригіналу договору позики та боргової розписки, свідчить про те, що боргове зобов`язання ОСОБА_1 не було виконане. Щодо валюти позики, яка зазначена знаком "$", то суд виходив з того, що за звичаями ділового обороту у переважній більшості у договірних відносинах з таким символом використовується саме долар США, тому дійшов висновку, що предметом позики були саме долари США.

Крім того суд виходив з того, що договір позики відповідачем не оспорений, недійсним не визнавався, клопотання про призначення у цій справі експертизи для з`ясування питання, чи має розписка позичальника виправлення, дописки або підробки, не заявлялось.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у цій справі залишено без змін (т.2, а.с.47-53).

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року (т.2, а.с.182-189).

Судом першої інстанції також встановлено, що 06 грудня 2021 року до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшла ухвала суду про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами за попередньою змовою групою осіб, а саме підробки документа, у зв`язку з чим до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000307 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.2, а.с.205).

Згідно з висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи № 3431 від 13 листопада 2023 року, за результатами проведення фізико-хімічної експертизи матеріалів документів у кримінальному провадженні № 0000307 від 06 грудня 2021 року на підставі постанови слідчого СВ ВП N 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 11 вересня 2023 року, встановлено: 1) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики від 20.07.2013 року між фізичними особами ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) виконані в інший період часу, ніж основний текст рукописних записів в договорі позики; 2) записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконані в інший період часу, ніж основний текст рукописних записів в розписці; 3) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики та записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконано раніше 2018 року, однак, не одночасно з основним рукописними текстами; 4) запис "$" та закреслювання слова "гривень" в договорі позики та записи ")$" в розписці від 20.07.2013 року ОСОБА_1 (позичальника) виконані шляхом дописки до записів суми "триста восемдесят сем тысяч", тобто пізніше основного рукописного тексту (т.2, а.с.206-214).

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами для кваліфікації обставин як таких, що визначені пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони: 1) існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), 2) спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та 3) мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини повинні підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суду слід виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частини четверта, п`ята статті 423 ЦПК України

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

У якості нововиявлених обставин у справі, яка переглядається, ОСОБА_1 визначає, що договір позики та розписка від 20.07.2013, на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та були прийняті раніше судом як належні докази, містять дописки у позначені валюти договору і тому на їх підставі неможливо встановити дійсні обставини справи та зробити висновок про те, у якій валюті було укладено договір позики, тому рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року у справі №337/5553/20 слід переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати.

При відмові в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд першої інстанції виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на нововиявлені, не є новивленими, а зводяться до переоцінки доказів у справі, що свідчить фактично про незгоду заявника з ухваленим судовим рішенням.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам й врахувавши всі обставини справи, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 в своїй заяві, не являються нововиявленими обставинами відповідно до вимог статті 423 ЦПК України . При цьому, посилання ОСОБА_1 на обставини, встановлені висновком експерта Київської незалежної судово-експертної установи №3431 від 13 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000307 від 06 грудня 2021 року, зокрема на те, що договір позики та розписка від 20 липня 2013 року мають дописки, як на нововиявлені обставини, суд першої інстанції вірно відхилив як безпідставні, оскільки такий висновок був складений після ухвалення судом рішення у даній справі та набрання ним законної сили, тому викладені в ньому обставини не можуть вважатися нововиявленим в розумінні ст. 423 ЦПК України. Такий висновок експерта є новим доказом у справі. Водночас, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

На обгрнутування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що вищезазначений висновок експерта є новим доказом, оскільки складений після набрання законної сили рішенням суду першої інстанції. Адже, заявник у заяві як на нововиявлені обставини посилається не на сам висновок від 13 листопада 2023 року №3431 як на підтвердження своєї позиції, а на обставини ним встановлені. Відповідач вказує, що на час розгляду справи у ОСОБА_1 був відсутній відповідний висновок незалежної експертної установи, проведений у рамках кримінального провадження, а тому факт того, що договір позики та розписки від 20.07.2013 містить дописки не міг бути йому відомий і відповідно встановлений судом під час розгляду справи.

Натомість суд першої інстанції вірно вказав, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості в обґрунтування своїх заперечень проти позову ОСОБА_2 , просити суд про призначення відповідної експертизи при розгляді цієї цивільної справи. Проте, під час розгляду справи договір позики відповідачем оспорений не був, недійсним не визнавався, клопотання про призначення у цій справі експертизи для з`ясування питання, чи має розписка позичальника виправлення, дописки або підробки, не заявлялось.

Слід також зауважити, що залишаючи без змін рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 листопада 2021 року у справі №337/5553/20, Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2023 року зазначив наступне:

«при зверненні із позовом ОСОБА_2 посилався на те, що 20 липня 2013 року він і ОСОБА_1 уклали договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого останній отримав у борг кошти у розмірі 387 000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 20 липня 2013 року, підписаною відповідачем у присутності двох свідків, і договором позики від 20 липня 2013 року;

при задоволенні позову суди обґрунтовано вважали, що наявність у ОСОБА_2 оригіналу договору позики та боргової розписки, свідчить про те, що борг ОСОБА_1 не повернутий, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Щодо посилань у касаційній скарзі на те, що кошти за договором позики передавалися саме у гривні, то такі доводи були предметом дослідження і суду першої інстанції, і суду апеляційної інстанції, які обґрунтовано вказали, що згідно з умовами договору позики сума позика зазначена рукописом числом і в дужках словами, закреслено друкований текст «гривень» та міститься рукописний знак «$». У розписці ОСОБА_1 сума позики так само зазначена рукописом числом і в дужках словами, після дужок також стоїть рукописний знак «$». У розписці відсутні закреслення валюти «гривня», а тільки міститься знак «$». Апеляційний суд правильно вказав, що оскільки за звичаями ділового обороту, що склався на Україні, в боргових зобов`язаннях між громадянами у випадку укладання договору позики в іноземній валюті використовуються, як правило, долари США, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №705/3275/18 (провадження №61-12851св21)».

Отже, при вирішенні справи №337/5553/20 судами була надана оцінка розписці, по якій сума передавалась саме в доларах США, клопотання ОСОБА_1 про проведення відповідної експертизи щодо спростування отримання коштів саме в доларах США, а не в гривневому еквіваленті, не заявлялося.

Крім того, як зазначив представник ОСОБА_2 , адвокат Саланська І.Л. у відзиві на апеляційну скаргу, що на підставі ст. 36 КПК України, ОСОБА_2 подано на адресу Начальника Головного слідчого управління Національної поліції України, Прокурора Запорізької області та начальника слідчого управління ГУ НП В Запорізькій області у яких він просить провести перевірку законності призначення та проведення слідчих дій слідчим СВ ВП №5 ЗРУА ГУНП в Запорізькій області фізико-хімічної експертизи матеріалів та документів за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000307 від 06 грудня 2021 року, зокрема щодо перевірки на думку ОСОБА_2 допущених численних порушень щодо проведення даної експертизи, що підтверджується відповідною скаргою доданою представником до відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зазначені заявником обставини як нововиявлені не є такими відповідно до статті 423 ЦПК, а фактично зводяться до незгоди з ухваленим судовим рішенням та переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи №337/5553/20.

За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги з урахуванням меж апеляційного оскарження не дають підстав вважати, що оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник, адвоката Яковлевої Тетяни Валентинівни залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 08 березня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Маловічко С.В. Кочеткова І.В.