КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року місто Київ.

Справа № 363/3210/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1832/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Немировська О.В., Стрижеус А.М.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року (у складі судді Чіркова Г.Є., повний текст складено 13.11.2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа - Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги просив:

- зобов?язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :19:054:0502 площею 0,0033 га, та 0,0001 га, а саме: здійснивши знесення (демонтаж) за власний рахунок самовільно встановленої споруди, частину стін житлового будинку площею 0,0001 га довжиною 5,7 метрів, розташованої в межах земельної ділянки кадастровий номер :19:054:0502;

- зобов?язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за кадастровим номером :19:054:0501 площею 0,0020 га., а саме: здійснивши видалення насаджень (кущів), розташованих в межах земельної ділянки кадастровий номер :19:054:0501;

- заборонити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчиняти дії по перешкоджанню встановленню ОСОБА_2 паркану по межі між земельними ділянками кадастровий номер :19:054:0502, :19:054:0501 та ділянкою :19:054:6001.

- стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати 2 340,80 грн. та витрати по сплаті коштів за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 16 474,56 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 22 липня 2020 року для введення в експлуатацію побудованих ним будівель на належних йому земельних ділянках та для відновлення межових знаків останнім запрошено інженера-геодезиста. За результатом обміру вказаних земельних ділянок складено акт відновлення поворотних точок меж земельних ділянок та передачі межових знаків на зберігання, відповідно до якого встановлено, що власник сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , самовільно зайняла частину земельних ділянок позивача та на захопленій частині його земельної ділянки без відповідних дозвільних документів здійснила будівництво будівлі.

Після отримання акту відновлення поворотних точок меж земельних ділянок позивач за власні кошти встановлював паркан, між земельними ділянками з кадастровим номером :19:054:6001, яка належить відповідачці, та ділянками з кадастровими номерами :19:054:0501 та :19:054:0502, які належать ОСОБА_2 на праві власності. Разом з тим, під час встановлення паркану між позивачем та відповідачкою виник конфлікт, в результаті чого ОСОБА_1 зіпсувала частину встановленого паркану.

Фактичним користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001 є ОСОБА_3 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , яка часто влаштовує конфлікти та перешкоджає вільно користуватися належними ОСОБА_2 на праві приватної власності земельними ділянками, що є порушенням норм чинного законодавства.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :19:054:0502 площею 0, 0033 га та 0, 0001 га, шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок самовільно встановленої частини стіни житлового будинку площею 0, 0001 га, довжиною 5,7 метрів, розташованої в межах земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0502 в межах визначених в додатку № 1 до висновку експерта №33437/21-41.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :19:054:0501 площею 0, 0020 га. шляхом звільнення самовільної зайнятої земельної ділянки в межах визначених в додатку № 1 до висновку експерта №33437/21-41.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору в розмірі 1 681 грн. 60 коп. та витрат за проведення земельно-технічної експертизи в розмірі 4 942 грн. 37 коп., а всього 6 624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири ) грн. 97 (дев`яносто сім) коп.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 , 08 грудня 2023 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийнято внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, та порушенням норм процесуального права.

Вказує, що приймаючи зазначений Акт відновлення поворотних точок меж. земельних ділянок як належний доказ правомірного визначення меж земельних ділянок власника ОСОБА_2 суд залишив поза увагою невідповідність такого Акту вимогам законодавства щодо відновлення меж земельних ділянок. А саме, у матеріалах судової справи № 363/3210/20 відсутні: Акт відновлення меж земельної ділянки Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання Позивачу, у формі передбаченій земельним законодавством України та з переліком встановлених межових знаків; документи на підтвердження зареєстрованого права власності ОСОБА_2 з урахуванням так званого «відновлення поворотних точок» у 2020 році.

Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено та не досліджено факту проведення «відновлення поворотних точок» земельних ділянок Позивача сертифікованим інженером-землевпорядником. В матеріалах справи відсутні відповідні документи, які підтверджують повноваження та кваліфікацію ФОП ОСОБА_4 на виконання зазначених робіт, який складав «Акт відновлення поворотних точок» від 22.07.2020 року.

Звертає увагу, що розмір можливого зміщення меж земельних ділянок знаходиться в межах законодавчо визначеної середньоквадратичної похибки місцезнаходження межового знаку, відповідно до пункту 3.10 розділу III Інструкції 376. Ця обставина дає підстави для висновку, що зміщення меж земельної ділянки не є наслідком протиправної поведінки Відповідача, а тому Відповідач не має безпідставно нести відповідальність у вигляді знесення частини свого житлового будинку.

Зазначає, що суд першої інстанції, при вирішені даної справи, не з`ясував, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню, чи не вплине знесення окремих конструктивних елементів будинку на його міцність і безпечність, як це зазначено у постанові Верховного суду України від 19.04д2017 року у провадженні № 6-129цс17.

Вказує, що подані відповідачем докази суд залишив поза увагою, хоча вони містять фактичні обставини справи та мали бути дослідженні судом.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

22 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Вказує, що основним документом, що підтверджує порушення прав позивача, та який став основою для прийняття оскаржуваного рішення є висновок експерта № 33437/21-41 від 19 жовтня 2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, який відповідачем не оскаржено та не надано жодних заперечень або клопотання про проведення повторної експертизи.

Вказує, що відповідач не надала будь-яких документів стосовно будівництва та технічних характеристик вказаного будинку, а також відповідач не надала суду доказів того, що знесення частини будинку вплине на його міцність та безпечність.

Зазначає, що Інструкція №376, на яку посилається відповідач втратила свою чинність на час прийняття рішення по справі.

Щодо доводів скаржника про неврахування судом першої інстанції доказів, які подані відповідачем, позивач зазначає, що дані документи лише підтверджують факт того, що скаржник є власником земельної ділянки та не спростовують доводи позивача.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи не прибули в судове засідання, були належно повідомлені про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту серії ЯД №709966 від 06 березня 2007 року, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №9253, є власником земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0502, площею 0, 1500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Згідно державного акту серії ЯД №709967 від 06 березня 2007 року, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №9257, є власником земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0501, площею 0, 0999 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідно до акту відновлення поворотних точок меж земельних ділянок та передачі межових знаків на зберігання від 22 липня 2022 року, складеного інженером-землевпорядником ОСОБА_4 в присутності власника земельних ділянок ОСОБА_2 , проведено відновлення поворотних точок меж земельних ділянок загальною площею 0.1500 га та 0.0999 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, по АДРЕСА_1 . Кадастрові номери земельних ділянок::19:054:0501 тa :19:054:0502. Поворотні точки зовнішньої межі, що не чітко виражені на місцевості, закріплені межовими знаками довготривалого зберігання, які передано власнику на зберігання. Вказаний акт підписано також і відповідачкою ОСОБА_1 .

За результатами зазначеного акту складено також абрис меж земельних ділянок з кадастровими номерами :19:054:0501, :19:054:0502, де схематично зображено фактичне користування вказаних земельних ділянок, згідно якого відповідачкою ОСОБА_1 , як сусіднім землевласником, зайнято частина земельних ділянок позивача.

Встановлено, що земельні ділянки позивача від лінії А до Д межують із сусідньою земельною ділянкою з кадастровим номером :19:054:6001 по АДРЕСА_1 , яка згідно листа Головного управління держгеокадастру у Київській області №225/466-21 від 11 жовтня 2021 року зареєстрована за ОСОБА_1 відповідно до реєстрації речового права від 04 квітня 2017 року зареєстрованого за №19789468.

З довідки виконавчого комітету Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області №541/02-34 від 20 квітня 2016 року вбачається, що згідно рішення №1294-51-XI «Про перейменування вулиць в смт. Димер та с. Рикунь Вишгородського району Київської області» від 10 жовтня 2015 року, в смт. Димер Вишгородського району Київської області, вулиця «Петровського» перейменована на «Глибочицька».

Відповідно до висновку експерта №33437/21-41 від 19 жовтня 2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи, фактичне розташування паркану, зафіксоване геодезичним обладнанням під час проведення обстеження не відповідає лінії межі земельних ділянок кадастровими номерами :19:054:0501, :19:054:0502 та межі суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001 (межі яких визначені координатами з бази даних ДЗК).

Дана невідповідність полягає у зміщенні останнього на відстані від 0,09 м до 1,62 м у бік земельних ділянок з кадастровими номерами :19:054:0501 та :19:054:0502, відповідні проміри у Додатку №1 до висновку зображено цифрами та стрілками синього кольору.

В Додатку №l до висновку юридичні межі земельних ділянок з кадастровими номерами :19:054:0501, :19:054:0502 зображено пунктирними лініями червоного кольору, фактичні межі - лінією зеленого кольору, фактичне розташування будівель та споруд зображено лініями рожевого кольору та відповідно позначено. Паркан зображено лініями коричневого кольору з точками А, Б, В, Г, Д, Е.

Фактичне розташування металевих стовпів зеленого кольору у кількості 8 штук повністю збігається із юридичними межами суміжних земельних ділянок :19:054:0502 та :19:054:6001; в Додатку №l до висновку зображено точками та цифрами зеленого кольору 1-8.

Виявлено накладення меж фактичного користування земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим номером :19:054:6001 на юридичні межі земельних ділянок ОСОБА_2 з кадастровими номерами :19:054:0501 та :19:054:0502; площі накладання становлять 0,0020 га (20 кв.м) та 0,0033 га (33 кв.м) відповідно; в Додатку №l до висновку зображені у вигляді заштрихованих похилими лініями синього кольору контурами та позначені «S2-0.0033 га», «S3-0.0020 га».

Фактичні межі користування земельної ділянки ОСОБА_1 за кадастровим номером :19:054:6001 з північної сторони земельної ділянки від точки 1 до точки 4 зміщені на відстані від 0,09 м до 1,62 м у зовнішній бік земельної ділянки, тобто площа користування збільшується.

В Додатку №l до висновку юридичні межі земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001 зображено пунктирними лініями чорного кольору, фактичні межі лінією синього кольору, фактичне розташування будівель та споруд зображено лініями коричневого кольору та відповідно позначено. У випадку зміщення фактичних меж користування у зовнішній бік відносно юридичних меж земельної ділянки, коли площа користування збільшується, розміри зміщення зображені стрілками та цифрами синього кольору та варіюються від 0,09 м до 1,62 м; у разі зміщення фактичних меж користування у внутрішній бік відносно юридичних меж земельної ділянки, коли площа користування зменшується, розміри зміщення зображені стрілками та цифрами чорного кольору та варіюються від 0,36 м до 1,42 м.

Встановлено, що частина житлового будинку площею 0,0001 га (1 кв.м) за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 фактично розташована за юридичними межами земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001, та в свою чергу цією ж площею (0,0001 га) розташована в юридичних межах суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0502, яка належить ОСОБА_2

В Додатку №l до висновку контур фактичного місця розташування житлового будинку зображено лініями коричневого кольору та позначено як «КЖ», вищевказана площа зображена контуром, заштрихованим похилими лініями червоного кольору та позначено «S1=0.0001 га».

Встановити часову послідовність вказаного накладення, не вбачається за можливе у зв?язку з відсутністю в матеріалах справи інформації щодо точних дат проведення топографо-геодезичних робіт при виготовленні документацій із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами :19:054:0501, :19:054:0502, :19:054:6001 та дати будівництва житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 .

Всі будівлі, споруди та інші об?єкти сторін по справі, зафіксовані під час обстеження об?єктів дослідження геодезичним обладнанням, розташовані в юридичних межах земельних ділянок з кадастровими номерами :19:054:0501, :19:054:0502, :19:054:6001 згідно координат поворотних точок з бази даних ДЗК (Додаток №l до висновку).

Задовольняючи позов частково, судом першої інстанції встановлено порушене право позивача, яке підлягає захисту шляхом усунення перешкод в користуванні та володінні його майном, а тому, з метою ефективного захисту порушеного права, суд вважав необхідним зобов`язати відповідачку ОСОБА_1 усунути перешкоди позивачеві у володінні та користуванні його земельними ділянками шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок самовільно встановленої частини стіни житлового будинку на земельній ділянці з кадастровим номером :19:054:0502 та шляхом звільнення самовільної зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0501.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з статтею 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми, є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.

Частинами першою та другою статті 103 ЗК України встановлено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Частинами першою, другою, третьою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно зі статтею 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж; а також: відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж: визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Разом з тим, вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

В матеріалах справи наявні пояснення третьої особи Димерської селищної ради, у якій зазначено, що аналізуючи топографо-геодезичний план земельних ділянок та наявний в Димерській селищній раді ортофотоплан по вул. Глибочицька, в смт Димер можна дійти до висновку, що юридичні межі суміжних земельних ділянок не відповідають фактичним межам (фактичним парканам та огорожам) таким чином, що у випадку виносу їх в натуру на місцевість доведеться переносити існуючі огорожі також і суміжним землевласникам ділянок АДРЕСА_3 що в свою чергу викличе ланцюгову реакцію.

Окрім цього, юридична межа земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:0502, яка належить гр. ОСОБА_2 не співпадає з фактичною огорожею із західної сторони (від земель комунальної власності АДРЕСА_1 ) орієнтовно від 1,57 м до 1,90 в різних частинах межі. Юридична межа земельної ділянки з кадастровим номером :19:054:6001, яка належить гр. ОСОБА_1 не співпадає з фактичною огорожею із західної сторони (від земель комунальної власності АДРЕСА_1 ) орієнтовно від 0,83 м до 1,57 в різних частинах межі. Разом з тим юридична межа земельної ділянки, яка належить гр. ОСОБА_1 накладається на фактичні межі іншого суміжника (к.н. :19:054:0704 гр. ОСОБА_6 ) та на його погріб.

Враховуючи зазначене третя особа вказує, що вирішити проблему невідповідності меж в ДЗК та на місцевості можливо шляхом розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та не врахував, що відхилення від юридичних меж земельних ділянок має ланцюгову реакцію і таке зміщення має місце не тільки щодо земельних ділянок, які належать сторонам , а і в інших сусідів. Таким чином, потрібно спочатку провести інвентаризацію земель по всій вулиці привести у відповідність всю технічну документацію та інформацію у ДЗК, а вже потім встановлювати чи наявні порушення прав землевласників.

При відновленні межових знаків, а відповідно і при проведенні експертизи, яку суд поклав в основу необхідності знесення стіни житлового будинку відповідача, за основу брались межі до проведення такої інвентаризації та без врахування того, що зміщення фактичних та юридичних меж має місце і в іншого співвласника ОСОБА_6 , а тому вирішення спору в обраний позивачем спосіб, призведе до необхідності в подальшому зносити нежитлові приміщення іншого сусіда, які також будуть знаходиться за юридичними межами його земельної ділянки.

Позивач не надав суду докази, що відповідач свідомо, проводила будівництво будинку не на своїй земельній ділянці,а на сусідній і на час будівництва межі чітко були винесені в натурі, а відповідач не зважаючи на це зводила будинок на чужій землі.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц (провадження № 61-13282св18), від 01 квітня 2019 року у справі № 404/8750/15 (провадження № 61-19614св18), від 03 липня 2019 року у справі № 493/1156/15-ц (провадження № 61-28461св18), від 31 травня 2021 року у справі № 320/1889/17-ц (провадження № 61- 8737св20), від 12 квітня 2021 року у справі № 653/104/19 (провадження № 61-18648св20), Верховний Суд України у постановах від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1721цс16, від 19 квітня 2017 року у справі № 6-129цс17.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що передчасними є висновки місцевого суду про доведеність позивачем порушення його прав та наявність підстав для знесення стіни будинку відповідача.

Посилання позивача на те, що саме відповідач повинна була доводити, що внаслідок знесення стіни, яку суд зобов`язав знести, буде зруйновано увесь будинок, колегія суддів не приймає, тому, що за вищенаведених обставин, а саме встановлення зміщення юридичних меж, порівняно з фактичними межами і у інших сусідніх землекористувачів, до проведення повної інвентаризації та приведення земельної документації у відповідність з первинними розмірами відведеної землі кожному землевласнику, знесення стін житлових будинків , чи інших господарських споруд не відповідає ні вимогам Закону, ні загальним засадам цивільного судочинства, засадам розумності та справедливості.

Положеннями п. 2 ч. 2 ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено за не повного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи із результатів перегляду рішення районного суду, з позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги у розмірі 3 220 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 листопада 2023 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа - Димерська селищна рада Вишгородського району Київської області, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір 3 220 грн 80 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.В. Немировська

А.М. Стрижеус