Справа № 333/4803/21
Провадження № 2/333/50/24
08 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -
Позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, який з урахуванням уточненого позову, обґрунтовує наступним.
З відповідачем по справі вона перебуває в шлюбі з 08 жовтня 1993 року. Від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між нами припинені через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. Відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє по відношенню до неї фізичне та психологічне насилля. В судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу
Під час перебування шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти 13 жовтня 1994 року придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 600 кв.м. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок А, глинобітний, обкладений цеглою житловою площею 19,2 кв., літня кухня Б, сараї Б,В,Г, туалет Д, паркан № 1, З, водопровід № 2.
Після укладення договору купівлі-продажу титульним власником будинку є відповідач по справі - ОСОБА_2 .
На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд визнати в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці 600 кв.м, загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, літня кухня Б,сараї б, В,Г, уборна Д, паркани № 1,3, водопровід №2, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.07.2021 р. відкрито провадження у справі та призначений її розгляд в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
В судове засідання позивачка не з`явилась, в особі представника надала заяву з проханням розглянути справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, та просить суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.
В судові засідання відповідач по справі повторно не з`явився, з урахуванням положень ст. 128 ЦПК України про час, дату та місце слухання справи повідомлений, відзив на позов та будь-які інші заяви чи клопотання до суду від нього не надходили.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Дослідив матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та правовідносини.
Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.10.1993 року по 09.11.2021 р., який рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2021 р. по справі № 333/4367/21 розірваний. Від цього шлюбу сторони мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 та копією вищевказаного судового рішення.
Відповідно до вищевказаного договору та технічної документації на спірний будинок, він розташований на земельній ділянці 600 кв.м., його загальна площа становить 30,5 кв.м, житлова площа - 19,2 кв.м, на даній земельній ділянці окрім житлового будинку А розташовані літня кухня Б, сараї б, В,Г, уборна Д, паркани № 1,3, водопровід №2.
Місце проживання сторін по справі зареєстровано у спірному житловому будинку, що підтверджується витягом з домової книги, копією паспорту позивачки, витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя.
В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на вищевказаний будинок не зареєстровано, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою.
В Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо наявності, станом на день розгляду справи, будь-яких діючих заборон (арешту, іпотеки тощо) щодо відчудження вищезазначеного житлового будинку.
Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (1969 р.), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України(1969 р.), в редакції на час виникнення спірних правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України (чинний на час розгляду справи) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
У статті 60 СК України (2002 р., чинний на час розгляду справи), закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з вимогами ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У частині першій статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.
Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.
Пленум Верховного Суду України в пунктах 23 і 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
З матеріалів справи встановлено, що спірне майно було придбано відповідачем в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбу. Воно не було отримано відповідачем у спадок, чи подароване. Право власності на житловий будинок набуте та оформлене в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло станом на день укладення вищевказаної біржової угоди - 13.10.1994 р. Дані обставини свідчать, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю сторін.
Враховуючи вищенаведене, а також, те що сторони по справі не дійшли взаємної згоди щодо поділу їх спільної сумісної власності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 22-24 КпШС України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.
В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , право приватної власності на 1/2 частину будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та розташований на земельній ділянці 600 кв.м, загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 19,2 кв.м, літні кухня Б,сараї б, В,Г, уборна Д, паркани № 1,3, водопровід №2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду позивачем може бути подане до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Суддя Комунарського районного
суду м. Запоріжжя І.Й. Наумова