РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 949/767/23

Провадження № 22-ц/4815/230/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н.М.,

суддів: Хилевича С. В., Боймиструка С. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Руденка Андрія Олександровича на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року у складі судді Отупор К. М., ухвалене в м. Дубровиця Рівненської області о 12 годині 31 хвилин, повний текст рішення складено 20 листопада 2023 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 17 квітня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, що зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №348. Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння; між ними втрачено відчуття поваги та кохання один до одного, постійно виникають сварки з будь-яких приводів. Вони неодноразово намагалися знайти порозуміння та зберегти сім`ю, однак це не дало жодного результату. На даний час шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні та сімейні відносини між ними фактично припинені, тому, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 17 квітня 2016 року та зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №348.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року вказаний позов задоволено. Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №348, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 858,88 грн..

Рішення суду першої інстанції вмотивоване конституційно гарантованим принципом добровільності шлюбу чоловіка і жінки та обґрунтовано тим, що позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання подружжю строку для примирення.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Руденко Андрій Олександрович оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує, що шлюб його довірителя і позивачки побудований на любові та взаємоповазі, а також важливе місце в ньому займає спільне виховання дитини, якій подружжя створює необхідні умови для всебічного і гармонійного розвитку. Пояснює, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації його довіритель був мобілізований до лав ЗСУ у березні 2022 року, а дружина з дочкою тимчасово виїхали до Республіки Латвія. Зазначає, що після виїзду дружини та доньки за кордон вони підтримували відносини, спілкувались засобами мобільного зв`язку та обговорювали можливість якомога швидшого приїзду дружини з донькою додому. Звертає увагу, що після звільнення з військової служби відповідач також відбув до Латвії, де фактично проживає донька і дружина з метою налагодження стосунків та збереження сім`ї. Наголошує на тому, що в суді першої інстанції ним заявлялося про надання строку для примирення подружжя, і таке ж клопотання заявляє перед апеляційним судом. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позов.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представника ОСОБА_1 - адвокат Старіков Євген Олексійовича вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, таким, що відповідає інтересам його довірительки та її дитини, а тому просить залишити його без зміни, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони у справі з 17 квітня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №348, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 17 квітня 2016 року.

Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 26 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватись про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У суді першої інстанції стороною відповідача було заявлено клопотання про надання строку для примирення.

Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року провадження у справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення тривалістю три місяці, тобто до 17 жовтня 2023 року, однак, примирення між сторонами не відбулося.

Відповідно до частини 1 статті 110, статті 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка ОСОБА_1 скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, примирення не відбулось.

Окрім того, у поданому запереченні на клопотання про надання строку для примирення, яке було заявлено представником ОСОБА_2 - адвокатом Руденком Андрієм Олександровичем до Рівненського апеляційного суду, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Старіков Євген Олексійович наголосив, що його довірителька не бажає примирятися з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу.

Як вбачається із цього заперечення сторони позивача та викладених у апеляційній скарзі доводів сторони відповідача, ОСОБА_2 з 08.03.2023 року звільнений із військової служби та з 19.03.2023 року і на даний час проживає у республіці Латвія у одному місті з позивачкою та їхньою дочкою. Вказані обставини суд розцінює як такі, що є цілком реальною та сприятливою можливістю для нього налагодити стосунки з позивачкою та вживати заходів для примирення подружжя. Однак жодних доказів на підтвердження вжиття таких заходів чи будь-яких результатів цих заходів суду не надано, що вказує на те, що за період, поки сторони не проживають як сім`я, вони не досягли примирення і згоди щодо подальшого збереження своєї сім`ї.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала, що між нею та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, адже відповідач не поділяє її життєві цінності, погляди на сім`ю та роль чоловіка у ній, що в результаті призвело до втрати почуття любові та поваги щодо нього, а також вказала, що з березня 2022 року вони не проживають разом, і відтоді відповідач не вживав заходів на примирення. Заперечувала проти надання строку для примирення подружжя, зазначаючи, що не має бажання зберігати сім`ю з відповідачем та примирення між ними неможливе.

На спростування цих посилань позивачки відповідач, який заперечував проти позову та оскаржив рішення суду про розірвання шлюбу, не надав жодних обґрунтованих пояснень чи доказів вжиття ним заходів для примирення з позивачкою.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного невжиття місцевим судом заходів до примирення подружжя як такі, що суперечать обставинам справи та нормам сімейного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 111, 112 СК України застосування судом заходів примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду і в разі встановлення того, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить таким, що мають суттєве значення інтересам будь-кого з подружжя, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки подальше його збереження суперечить вимогам закону про право позивача на добровільність шлюбу. При цьому апеляційний суд враховує те, що з моменту подання позовної заяви і до моменту розгляду даної справи апеляційним судом минуло понад десять місяців, у зв`язку із чим відповідач мав час та можливість для примирення із позивачкою, однак жодних доказів вжиття заходів з цього приводу суду не надав. За таких обставин висновок місцевого суду про розпад сім`ї сторін і неможливість її збереження відповідає матеріалам справи, а оскаржуване рішення ґрунтується на законі.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Руденка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 15 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструка С. В.