Справа №: 398/3833/23
провадження №: 2/398/505/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" лютого 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Стручкової Л.І.,

з участю секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивач зазначає, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» є постачальником природного газу фізичним та юридичним особам. Відповідачем в період з 01.11.2018 року по 30.09.2023 року (включно) за адресою: АДРЕСА_1 , було спожито природний газ на загальну суму 2970,75 грн. Боржник не виконує належним чином покладені на неї обов`язки по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату спожитого природного газу та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 31.08.2023 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

09.10.2023 року відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (а.с 44-50), в якому зазначила, що з позовними вимогами не згодна, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не надано належних доказів факту споживання нею послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , у заявлений період та невиконання обов`язку по оплаті. Долучений позивачем розрахунок - довідка про Фінансовий стан, є незрозумілим та суперечливим, не може слугувати доказом факту виникнення заборгованості. 30.09.2023 року нею сплачено кошти за спожитий газ за період червень-серпень 2023 року в сумі 343,57 грн. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності в звязку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

25.10.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 51-62), в якому зазначено, що 29.09.2023 року відповідачем було сплачено заборгованість за спожитий газ в сумі 343,57 грн. Станом на 16.10.2023 року заборгованість відповідача становить 2970,75 грн. Зазначає, що відповідач на підставі договору дарування від житлового будинку від 09.07.2013 року є власником газифікованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також зазначає, що всі вказані дані у Витязі з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» по особовому рахунку № НОМЕР_1 є достовірними та вказують, зокрема, на обсяги споживання природного газу за об`єктом відповідача, а також показники лічильника та нараховані суми до оплати за спожитий природний газ помісячно, внесені оплати по вказаному особовому рахунку і загальну суму заборгованості. Пунктом 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 передбачений обов`язок побутових споживачів щомісяця станом на 1 число знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 5 числа включно) передавати оператору ГРМ. У разі неотримання оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Оскільки за газифікованим об`єктом - будинком АДРЕСА_2 , вочевидь, не передавалися вчасно показники лічильника, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу по об`єкту Відповідача за розрахунковий період визначався ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період. Зазначають, що до вимог по стягненню заборгованості за спожитий природний застосовується загальна позовна давність, встановлена положеннями статті 257 ЦКУ- три роки. Відповідно до приписів пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтею 257 ЦКУ, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 воєнний стан було запроваджено з 24.02.2022 та в подальшому продовжено до теперішнього часу. Отже, строк, перебіг якого відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні загального строку позовної давності, встановленого ст.257 ЦПК. Таким чином, позовна заява подана в межах строків позовної давності. Просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.11.2018 року по 30.09.2023 року (включно) в розмірі суму 2970,75 грн.

30.10.2023 року відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. 64 -65), в яких зазначено, що обов`язок щодо оплати за спожитий газ нею виконується в повному обсязі, а вимога позивача щодо сплати за прогнозовані компанією обсяги є незаконною. Долучений позивачем розрахунок - довідка про Фінансовий стан не може слугувати належним доказом факту існування заборгованості. Наполягає на тому, що строк позовної давності за період 11.2018 року - 12.2018 року закінчився в 12.2021 року, в звязку з чим у задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити, з підстав, зазначених в позові та відповіді на відзив.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених в відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.08.2021 вбачається, що 13.11.2015 зареєстровано юридичну особу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) (а.с. 13-21).

Згідно копії заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем від 20.09.2019 між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання природного газу (а.с.22).

Ухвалою суду від 25.07.2022 року (справа №398/4726/21) ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України (а.с. 23).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 31.08.2023 року та 13.10.2023 року, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36-37, 54-56).

Із довідки про фінансовий стан споживача станом на вересень 2023 року, виданої по рахунку НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) вбачається, що відповідачем за період з 01 листопада 2018 року по 30 вересня 2023 (включно) спожито обсяг природного газу 689,68 куб.м. Окрім того, у довідці, крім зазначеного обсягу спожитого газу, зазначено тарифи за використання газу та враховано сплачені відповідачем суми в 11.2019 року - 2811,90 грн., 05.2020 року - 371 грн., 12.2020 року - 235 грн., 09.2023 року - 343,57 грн. (а.с.52-53).

Відповідно до копії вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 14.12.2022 року №119/4.3-22182-2022/ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було повідомлено ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про необхідність сплати основного боргу за спожитий природний газ (.с. 28).

Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

За змістом ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Порядок постачання природного газу споживачам визначений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015 «Про затвердження правил постачання природного газу» та іншими нормативно-правовими актами.

Також, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, в тому числі із побутовими споживачами, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015.

Частини 1, 2 ст. 714 ЦК України передбачають, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

При цьому, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За змістом ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. Параметри якості природного газу та величини його тиску повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Величина тиску газу не може бути меншою за мінімально допустиме значення, визначене нормативними та технічними документами на газові прилади і пристрої.

Частиною 1 статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Суд вважає, що відповідачі ухиляються від взятих на себе зобов`язань по сплаті заборгованості за надані послуги. За таких обставин суд вважає, що сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Суд враховує, що це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості спожитого природного газу, за період з 01.11.2018 року по 30.09.2023 (включно), виникла заборгованість в розмірі 2970,75 грн., що складається заборгованість за спожитий природний газ.

Відповідачкою у відзиві заявлено про застосування строку позовної давності.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Крім того, частинами 1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається з довідки про фінансовий стан споживача (а.с.52), період за який нарахована вищевказана заборгованість в розмірі 2970,75 грн. охоплює листопад 2018 року по вересень 2023 року включно.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Частиною 1 ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року.

Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року.

Разом з цим, відповідно Закону України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено розділом 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року, якій неодноразово було продовжено та який діє дотепер.

Також суд зазначає, що з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (, р/р НОМЕР_3 а АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465) заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.11.2018 року по 30.09.2023 року за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 2970 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», (, р/р НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк» м. Києва, МФО 320478) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 гривні 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.02.2024 року.

Суддя: Л.І. Стручкова