Справа № 214/9376/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ткаченка Андрія Володимировича у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Житлосервіс-КР» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд стягнути з нього заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що виникла по АДРЕСА_1 , за період з листопада 2020 року по листопад 2023 року у сумі 10 382,86 грн., та за період з 21.12.2020 по 21.02.2022 інфляційні втрати у сумі 242,47 грн. і 3% річних у сумі 66,04 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань по сплаті за вказані послуги.,

Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

До суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Ткаченка А.В. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України. Відвід мотивований тим, що відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 вважають, що суддя Ткаченко А.В. обізнаний про відсутність повноважень позивача ТОВ «Житлосервіс-КР» на управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 , оскільки Виконком Криворізької міської ради не оголошував та не проводив конкурс про визначення управителя указаного будинку. Однак суддя Ткаченко А.В. маючи досвід, не звертає уваги на той факт, що ТОВ «Житлосервіс-КР» самозванець і задовольняє усі заяви про видачу судових наказів і позовні заяви на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» безпідставно і незаконно, стягуючи зі співвласників багатоквартирних будинків Саксаганського району гроші на користь ТОВ «Житлосервіс-КР», що можна вважати порушення суддею присяги суддів, Конституції України та законів України. Тому відповідач не довіряє судді Ткаченко А.В., оскільки він демонструє особливе ставлення до ТОВ «Житлосервіс-КР», тому заявляє відвід судді Ткаченку А.В.

Дослідивши вказану заяву, суд дійшов таких висновків.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підстави для відводу (самовідводу) судді закріплені у статті 36 ЦПК України, за змістом пункту п`ятого частини першої якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (частина 3 статті 39 ЦПК України).

Відвід представника відповідача Романова В.П. мотивований незгодою відповідача із судовими рішеннями судді Ткаченка А.В., винесеними на користь ТОВ «Житлосервіс-КР», оскільки на його думку указане Товариство не є належним позивачем у справах, а отже суддя Ткаченко А.В. цим демонструє особливе ставлення до ТОВ «Житлосервіс-КР».

Частиною 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Виходячи з наведених у заяві ОСОБА_2 підстав, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки розгляд даної справи по суті ще не розпочатий, а тому відсутні обставини, які б викликали сумніви у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді справи.

Так, наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у "Справі Гаусшильдта" (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що головуючий суддя Ткаченко А.В. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статями 36, 39, 40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим відвід, заявлений головуючому судді Ткаченку Андрію Володимировичу.

Вирішення питання про відвід судді Ткаченка Андрія Володимировича передати на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначення якого провести у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України.

Суддя А.В. Ткаченко