РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/18786/23

Провадження № 22-ц/4815/159/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи: скаржник (боржник у виконавчому провадженні) - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа державний виконавець відділу державної виконавчої служби

у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Герман Д. В.,

заінтересована особа начальник відділу державної виконавчої служби у місті Рівному

Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н. В.

стягувач - Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк",

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2023 року у складі судді Кучиної Н. Г., ухвалене в м. Рівне, відомості про дату складання повного тексту ухвали відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просив:

- визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Герман Д. В. про арешт коштів від 21.08.2023 року;

- визнати неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н. В., яка полягає у не виявленні порушення порядку накладення арешту;

- зобов`язати начальника відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н. В. зняти постановою арешт рахунків, накладений постановою від 21.08.2023 року;

Свої вимоги обґрунтовував тим, що на виконанні державного виконавця Рівненського міського ВДВС Головного ГТУЮ у Рівненській області Адашинського М.С. перебувало ВП №59536984 від 13.08.2019 р. з примусового виконання виконавчого листа №569/19883/17 від 14.08.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк"(далі АТ КБ "ПриватБанк") 5 381,10 грн., виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боргу, а всього 6133,97 грн. Постановою від 13.08.2019 р. у ВП № 59536984 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів у межах суми стягнення 6133,97 грн. Постанова виконана, кошти в межах суми 6133,97 грн. арештовані. Постановою від 17.09.2019 р. у ВП №59536984 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»(далі Закон№ 1404-Х/111), однак арешт з коштів не знято. Стягувач повторно пред`явив виконавчий лист Рівненського міського суду №569/19883/17 від 14.08.2018 р. до виконання, державним виконавцем Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Литвиненко М.О. відкрито виконавче провадження 26.02.2020 р. №61388996. Постановою від 21.08.2023 р. у цьому провадженні державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(далі ВДВС у м. Рівному) Герман Д.В. повторно накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, у межах суми стягнення за виконавчим листом №569/19883/17 від 14.08.2018 р. Дана постанова є незаконна, оскільки кошти боржника арештовані повторно.

Вимоги про бездіяльність начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н. В. обґрунтував тим, що 11.09.2023 року ним на ім`я начальника відділу Іщук Н. В. засобами поштового зв`язку було направлено заяву про зняття арешту, накладеного повторно постановою державного виконавця ВДВС у м. Рівному Германа Д.В. від 21.08.2023 р. у ВП №61388996 за виконавчим документом Рівненського міського суду №569/19883/17 від 14.08.2018 р., однак дотепер арешт не знятий.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2023 року вказану скаргу задоволено частково. Визнано неправомірною постанову від 21.08.2023 року у ВП № 61388996 державного виконавця ВДВС у м. Рівному Герман Д.В. про арешт коштів на рахунках у межах суми стягнення, визначеної виконавчим листом №569/19883/17, виданим 14.08.2018 року Рівненським міським судом з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження у сумі 6 119 грн. 21 коп. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, ухваленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що у частині визнання неправомірною постанови державного виконавця Герман Д.В. від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 про арешт коштів вважає ухвалу суду постановленою з неправильним встановленням обставин справи та підстав оскарження, з незастосуванням закону, який підлягав застосуванню. В частині відмови у визнані неправомірною бездіяльності начальника ВДВС у м. РівномуІщук Н.В. щодо не виявлення за заявою боржника порушення порядку накладення виконавцем арешту та не зняття своєю постановою арешту коштів на рахунках, та в частині відмови у зобов`язанні начальника ВДВС зняти арешт коштів на рахунках, апелянт ухвалу вважає прийнятою з порушенням норм Конвенції з прав людини, ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», що і призвело до ухвалення незаконного рішення. Пояснює, що постановою ОСОБА_2 від 17.09.2019 р. у ВП N9 59536984 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; арешт з майна (коштів) не знімався. Вважає, що і постанова ОСОБА_2 від 13.08.2019 р. у ВП № 59536984 про арешт коштів і постанова виконавця Герман Д.В. від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 про арешт коштів, винесені на виконання одного й того же виконавчого документа, на підставі Закону України «Про банки і банківську діяльність» прийняті до виконання банками, тобто постановами накладено арешт на суму, яка перевищує суму визначену у резолютивній частині рішення суду та у виконавчому документі, плюс витрати виконавчого провадження, що суперечить вимогам статті 2 Закону № 1404-Х/111 щодо співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, вимогам статті 56 Закону № 1404-Х/111 та призводить до подвійного стягнення коштів з боржника в межах однієї і тієї самої суми стягнення, зазначеної у одному виконавчому документі. Доводить, що вирішуючи скаргу, суд першої інстанцій, встановивши порушення державним виконавцем положень Закону № 1404-Х/111 - визнано неправомірною постанову від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 державного виконавця Герман Д.В. про арешт коштів на рахунках боржника, залишив поза увагою мету звернення та обов`язок суду у належний спосіб захистити порушені права. Зазначені способи захисту прямо передбачені частиною 2 статті 451 ЦПК України та частиною З статті 59 Закону № 1404-Х/111, є ефективними, оскільки спрямовані на реальне поновлення прав скаржника. З наведених підстав просить: 1) змінити зазначені в мотивувальній частині ухвали Рівненського міського суду від 22 листопада 2023 року у справі №569/18786/23 підстави задоволення скарги в частині визнання неправомірною постанови державного виконавця ВДВС у м. Рівному Герман Д.В. від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 про арешт коштів на рахунках; 2) скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 22 листопада 2023 року у справі №569/18786/23 в частині відмови у визнані неправомірною бездіяльності начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н.В. яка полягає у не виявленні порушення порядку накладення арешту та не знятті своєю постановою повторного арешту коштів на рахунках, накладеного постановою від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 державного виконавця ВДВС у м. Рівному Герман Д.В. на підставі заяви боржника і ухвалити у цій частині нове рішення, яким скаргу задовольнити; 3) скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 22 листопада 2023 року у справі N9569/18786/23 в частині відмови у зобов`язанні начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н.В. зняти постановою начальника відділу арешт коштів на рахунках, накладеного постановою від 21.08.2023 р. у ВП № 61388996 державного виконавця ВДВС у м. Рівному Герман Д.В. боржника і ухвалити у цій частині нове рішення, яким скаргу задовольнити; 4) судові витрати покласти на ВДВС у м. Рівному.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві начальник відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено: заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2018 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2010 року у розмірі 5 381 грн. 10 коп. та судові витрати у розмірі 729, 78 грн.

Для примусового виконання рішення 14.08.2018 р. Рівненським міським судом видано виконавчий лист №569/19883/17.

На виконанні державного виконавця Рівненського міського ВДВС Головного ГТУЮ у Рівненській області Адашинського М. С. перебувало виконавче провадження №59536984 від 13.08.2019 р. з примусового виконання виконавчого листа №569/19883/17 від 14.08.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 5 381,10 грн., виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, а всього 6 133,97 грн.

13.08.2019 року державним виконавцем Адашинським М. С. у межах ВП № 59536984 винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у сумі 6133,97 грн.

Постанова у ВП № 59536984 від 13.08.2019 року про арешт коштів боржника виконана, що стверджується повідомленням АТ «КРЕДОБАНК» від 22.08.2019 р. №52-6643бm/19.

Постановою від 17.09.2019 р. у ВП №59536984 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-Х/111. Після повернення виконавчого листа арешт коштів не знято.

26.02.2020 р. у зв`язку з повторним пред`явленням стягувачем до виконання виконавчого листа №569/19883/17 від 14.08.2018 р. державним виконавцем Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Литвиненко М.. відкрито виконавче провадження № 61388996.

21.08.2023 року державним виконавцем ВДВС у м. Рівному Германом Д.В. у межах ВП № 61388996 була винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, у сумі 6133,97 грн.

Ухвалюючи судове рішення за скаргою ОСОБА_1 в частині визнання незаконною постанову державного виконавця ВДВС у м. Рівному Герман Д.В. від 21.08.2023 року про арешт коштів, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець, у порушення вимог ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-Х/111, не вчиняв дій, спрямованих на отримання від банківських установ інформації щодо стану рахунків ОСОБА_1 , їх призначення, а за відсутності таких дій, які повинні передувати накладанню арешту на кошти боржника, оскаржувана постанова не може бути чинною.

Такі висновки суду першої інстанції є законними і апеляційний суд з ними погоджується.

У своїх доводах апеляційної скарги щодо незаконності висновків місцевого суду, ОСОБА_1 вказував на те, що оскаржувана постанова незаконна з тих підстав, що арешт на рахунки накладений двома постановами державних виконавців у межах двох виконавчих проваджень № 59536984 від 13.08.2019 року та № 61388996 від 21.08.2023 року на підставі одного й того ж виконавчого документа - виконавчого листа № 569/19883/17, виданого 14.08.2018 року Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення на користь АТ КБ "ПриватБанк" 5 381,10 грн.

Аргументи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи із слідуючого.

Судом достовірно встановлено, що рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором від 16 березня 2010 року у розмірі 5 381 грн. 10 коп. та судові витрати у розмірі 729, 78 грн. не виконане.

За змістом ст. 1 Закону 1404-Х/111 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ч. 1 статті 13 Закону 1404-Х/111 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону 1404-Х/111 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень (одним з яких згідно з пунктом 1 частини першої статті 10 цього Закону є звернення стягнення на майно боржника), неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ч. 1 ст. 48 Закону 1404-Х/111).

За змістом ч. ч. 1-3, 7 статті 56 Закону 1404-Х/111 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що арешт коштів боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Державний виконавець може накладати арешт на кошти на рахунках боржника в банківських установах тільки у відкритому виконавчому провадженні.

Виконавче провадження №59536984 від 13.08.2019 р. з примусового виконання виконавчого листа №569/19883/17 від 14.08.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 5 381,10 грн., виконавчого збору, витрат виконавчого провадження закрите, а у зв`язку з повторним пред`явленням стягувачем до виконання виконавчого документа державним виконавцем Рівненського міського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Литвиненко М. відкрито виконавче провадження № 61388996.

Враховуючи вимоги законодавства, що регулюють порядок примусового виконання рішення суду, державний виконавець в межах діючого виконавчого провадження наклав арешт на кошти, однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, державний виконавець порушив вимог ч. 3 ст. 52 Закону № 1404-Х/111.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання неправомірною бездіяльність начальника ВДВС у м. Рівному Іщук Н. В. та вимог про зобов`язання начальника зняти постановою арешт рахунків, накладених постановою від 21.08.2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов`язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду у цій частині.

За положеннями до частин 2, 3 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов?язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Суд першої інстанції скасував оскаржувану ОСОБА_1 постанову, відновив його порушені права, тому, суд не вправі зобов`язувати інших посадових осіб державної виконавчої служби вчиняти дії по скасуванню цієї ж постанови.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржуване рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційні скарги не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 листопада 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.