Справа № 524/7401/22
Провадження № 2/522/1189/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Автозаводського районного суду м.Кременчуказ позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 04.03.2010 в розмірі 5646,82 гривень та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 березня 2023 року справу № 524/7401/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси (а.с. 80).
Ухвалою Судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 16 травня 2023 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано від Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи стосовно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 91 - 93).
Представник АТ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 26 лютого 2024 року.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.03.2010. ОСОБА_2 при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (а.с. 35).
Як вбачається з ухвали Автозаводського районного суду м.Кременчукавід 30.07.2019 у справі № 524/3743/19 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В мотивувальній частині ухвали суду зазначено, про те що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52).
08.12.2021 АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора від 02.12.2021 на адресу Першої кременчуцької державної нотаріальної контори (а.с. 53 - 55).
20.12.2021 АТ КБ «ПриватБанк» отримав відповідь Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори на претензію кредитора від 02.12.2021, відповідно до якої після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 178/2018. Про наявність заборгованості спадкодавця та претензії кредитора спадкоємців, у разі звернення, буде повідомлено та роз`яснено зміст ст. 1282 ЦК України про обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину (а.с. 56).
25.12.2021 АТ КБ «ПриватБанк» направив на адресу відповідачки ОСОБА_1 лист-претензію від 23.12.2021 з вимогою сплати заборгованості (а.с. 57 - 58).
Даних щодо отримання претензії відповідачкою суду не надано.
07.07.2023 на адресу суду на виконання ухвали суду від 16 травня 2023 року з Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори надійшла належним чином завірена копія спадкової справи стосовно майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 94 - 104).
З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , яке видано 27.04.2018 (а.с. 99).
11.09.2018 до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , звернулася дочка померлого ОСОБА_3 . У заяві також зазначено, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає (а.с. 96).
Відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.
Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентуються приписами ст. 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно зі статтею 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.
За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом ст. 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.
Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.
Виходячи з наведеного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням вартості отриманого останніми майна та визначення колу спадкоємців.
Згідно п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Так, відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною першою ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).
Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Між тим, зазначені норми підлягали б до застосування за умови, що відповідачка є спадкоємцем боржника.
У відповідності до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження позовних вимог, позивачем було надано лише копії паспортів позичальника та відповідачки, в яких зазначена адреса їх місця реєстрації: АДРЕСА_1 .
Разом з тим, вказані документи, не є достатнім доказом, який би підтверджував факт того, що відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого позичальника ОСОБА_2 на підставі відносин спорідненості та за правилами ч. 3 ст.1268 ЦК України постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки реєстрація місця проживання відповідачки за адресою місця проживання позичальника не є безумовним підтвердженням того, що вона є його спадкоємцем та фактично прийняла спадщину після його смерті.
Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.02.2023 у справі № 572/1497/22.
Слід зауважити, що зареєстроване місце проживання осіб за однією адресою не є безумовним доказом того, що відповідачка дійсно проживала разом із позичальником, та є особою, яка відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, оскільки положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.
Зазначене узгоджується з позиціє Верховного Суду, яка викладена у постановах від 31 травня 2018 року в справі № 661/2808/16-ц, від 11 липня 2018 року в справі № 551/19/17, від 15 березня 2018 року в справі № 489/2924/16-ц.
Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи, з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 зверталася дочка померлого ОСОБА_3 , яка у заяві зазначала, що інших спадкоємців, передбачених законом, немає.
Враховуючи зазначене, те, що в межах розгляду даної справи не встановлений факт того, що відповідачка є спадкоємицею померлого позичальника (за законом чи за заповітом), яка прийняла спадщину після його смерті, а також, що вона постійно проживала за місцем своєї реєстрації на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у їх задоволенні.
Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26 лютого 2024 року.

Суддя Ю.І.Ковтун