РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2024 року Херсонський міський суд Херсонської області

у складі: головуючого - судді Скрипніка Л.А.

за участю секретаря Оніщенко О.М.

в присутності сторін

представника заінтересованої особи -1 Демидової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, заінтересована особа-1 Управління Державної міграційної служби у Херсонській області, заінтересована особа-2 Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник, від імені та в інтересах якої діє адвокат Рева С. Л., звернулась до суду із заявою, якою просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона Україна на території України на момент проголошення незалежності 24 серпня 1991 року, та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року.

В обґрунтування заяви вказують про те, що заявник, з метою отримання паспорта громадянина України зверталась до УДМС України в Чернівецькій області із заявою щодо встановлення особи, де отримала довідки про реєстрацію громадянином України неповнолітніх дітей. З приводу звернення щодо себе отримала відповідь про те, що для встановлення належності до громадянства України їй необхідно в судовому порядку встановити факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на дату набрання чинності Законом України «Про громадянство України». Зазначає про те. що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Херсоні УРСР, відомості про що внесено до її свідоцтва про народження. Мати заявниці відповідно до Будинкової книги починаючи із 1977 року була зареєстрована та проживала у м. Херсоні, разом із заявницею, яка відвідувала дитячий садок у м. Херсоні. У 1997 році мати заявниці разом із ОСОБА_1 , поїхали до м. Москва російської федерації, та по досягненню заявницею 17-річного віку вона отримала паспорт , після чого заявниця із матір`ю повернулись до м. Херсона., звідки вже не виїздили. Заявниця здобула вищу освіту у м. Херсоні, 22.07.2006 року уклала шлюб із ОСОБА_2 який зареєстровано Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 22.07.2006 року. Заявниця має двох дітей ОСОБА_3 2006 р.н. та ОСОБА_4 2008 р.н., свідоцтва про народження яких видані Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції. Син заявниці має паспорт громадянина України, дочка заявниці має паспорт для виїзду за кордон громадянина України. Зазначають про те, що факт проживання заявниці станом на 24.08.1991 року на території України підтверджується показами свідків.

Ухвалою суду від 17.11.2023 року відкрите провадження по справі та призначено судове засідання на 04.12.2023 року, яке було відкладено через заяви представників заінтересованої особи-1 та особи-2.

Наступне судове засідання відбулось 16.01.2024 року, в яке з`явилась представник позивача адвокат Рева С.Л., проте, через відсутність можливості представника заінтересованої особи 1 із технічних причин взяти участь у судовому засіданні через засоби ВКЗ, за погодженням із представником заявника, справу слуханням було відкладено на 22.02.2024 року 11.00 год..

У судове засідання, що відбулось 22.02.2024 року, заявник та її представник не з`явились, на адресу суду від представника заявника адвоката Реви С.Л. надійшла заява про розгляд справи без її участі, якою вона також підтримала подану заяву та просила її задовольнити. У заяві також вважала доведеним факт проживання наявними у справі письмовими доказами.

Також 15.01.2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника заінтересованої особи-1 УДМС України в Херсонській області відповідно до якого просить відмовити у задоволенні заяви, оскільки, зокрема заявниця є громадянкою Російської Федерації, тобто іншої держави і не відноситься до категорії громадян зазначених у ст. 3 ЗУ «Про громадянство України». При цьому для іноземних громадян передбачено встановлений законом порядок набуття громадянство України, доказів щодо дотримання якого заявником не надано.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені вимоги про встановлення факту проживання на території України не підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 16 квітня 2016 року, заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Херсоні, про що 16.03.1981 року здійснено відповідний актовий запис.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» Громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Разом із тим, надані заявником та досліджені судом докази, а саме дипломи про отримання освіти ОСОБА_1 від 2005 та 2006, відомості про навчання за період з 2001 по 2005 роки, дані про укладення нею шлюбу у 2006 році, зареєстрованого Дніпровським відділом РАЦС., поруч із довідкою про присвоєння заявнику ідентифікаційного номера у 2001 році, свідоцтва про народження дітей заявника від 2008 року, укладення нею договорів у щодо отримання комунальних послуг 2002 році, заповіт зареєстрований у 2007 році, не доводять факт проживання заявниці як станом на 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» 13.11.1991 року, на території м. Херсона, як і не підтверджують цього встановлені судом факти народження заявниці на території м. Херсона у 1981 році, свідоцтво про що їй видано повторно вже органами реєстрації актів України лише у 2016 році.

Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р.

Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215/2001 ( далі Порядок), зокрема п.п. а п.7, встановлення належності до громадянства України стосується зокрема громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З заяви вбачається, що встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для проведення дій в УДМС України у Чернівецькій області, про що зазначає і сама заявник у своїй заяві, проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаного.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідне УДМС України зобов`язало встановити факт, що заявник проживає на території України в Херсонський області у певний період, а саме станом на 24.08.1991 року та на момент набрання чинності ЗУ «Про громадянство України» 13.11.1991 року.

Виходячи з положень Закону України «Про громадянство України», факт проживання на території України необхідний громадянам для того, щоб отримати громадянство України.

Згідно ст. 5 Закону України «Про громадянство України» Документами, що підтверджують громадянство України, є: 1) паспорт громадянина України; 3) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 4) тимчасове посвідчення громадянина України; 6) дипломатичний паспорт; 7) службовий паспорт; 8) посвідчення особи моряка; 9) посвідчення члена екіпажу; 10) посвідчення особи на повернення в Україну.

При цьому суд враховує, що матеріали справи не місять жодного із перелічених вище документів, отже, підстав задоволення заяви про встановлення вказаного у заяві факту з метою проведення відповідних дій в УДМС України, що мають юридичне значення судом не встановлено.

Суд також звертає увагу на те, що згідно наданого заявницею паспорту громадянина Російської Федерації, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою Російської Федерації на території якої зокрема у період з 1998 року було зареєстровано місце її проживання, з якого вона була знята 2009 року.

Слід зауважити про те, що ОСОБА_1 , із урахуванням вищевстановлених судом обставин, має право набути громадянства України у позасудовому порядку відповідно із урахуванням положень п. 24 далі вищезгаданого Порядоку, відповідно якого визначено перелік документів для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особи, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), серед яких, зокрема зобов`язання припинення іноземного громадянства.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 76, 77, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Рева Світлана Леонідівна, заінтересована особа-1 Управління Державної міграційної служби у Херсонській області, заінтересована особа-2 Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області про встановлення фактів, що мають юридичне значення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.02.2024 року.

Суддя Л.А. Скрипнік