Справа № 2-6510/11
Провадження №4-с/175/34/23
У Х В А Л А

07 лютого 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Стеценко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича, -

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича, просив суд визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича за період із 18.05.2023 року до 06.12.2023 року щодо не розгляду скарги від 19.02.2022 року, поданої у виконавчому провадженні №63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за скаргою від 19.09.2022 року та не направлення копії вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження за скаргою та призначено судове засідання.

19 січня 2024 року від заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича через систему «Електронний суд» надійшли пояснення за скаргою, в якому останній зазначає що скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Учасники справи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При розгляді скарги встановлено, що 30.11.2012 року по справі № 2-6510/2011 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили 11.12.2012 року. Даним рішенням зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повторно виконати роботи відповідно до договору № ДК 06/12-10 від 02.12.2010 р.

На виконання рішення скаржником отримано 21.01.2013 р. виконавчий лист та скеровано до виконання. За даним виконавчим листом неодноразово були відкриті та закриті виконавчі провадження, проте останнє виконавче провадження № 63340536 відкрито за постановою державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Реутова Є.О.

У подальшому виконавче провадження № 63340536 від державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Реутова Є.О. було передано державному виконавцю Дніпровського районного ВДВС Донченко Є.М.

30.11.2021 р. державним виконавцем Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Донченко Є.М. прийнято постанову про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа у справі № 2-6510/2011 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2022 р. у справі № 2-6510/2011 (провадження №4с-175/30/2021), залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.06.2022 р. (провадження №22-ц/803/4192/22), визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Є.М. від 30.11.2021 у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа.

30.06.2022 р. на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 29.06.2022 р. у справі 2-3510/2011 (провадження № 22-ц/803/4192/2022) начальником Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжком Р.Ю. прийнято постанову про скасування постанови державного виконавця Слобожанського ВДВС Донченко Є.М. від 30.11.2021 р. у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа.

19.09.2022 р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича зі скаргою на постанову начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р.Ю. від 30.06.2022 р. про скасування постанови державного виконавця Слобожанського ВДВС Донченко Є.М. від 30.11.2021 р у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Постановою заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Більчука Олександра Андрійовича від 03.10.2022 р. за № 23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 19.09.2022 р., відмовлено.

Вищезазначена постанова заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Більчука Олександра Андрійовича була оскаржена Линником А.О. у судовому порядку.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі № 2-6510/2011 (провадження №4-с/175/19/2022), залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2023 у справі № 2-6510/2011 (провадження №22-ц/803/4146/23) і постановою Верховного суду від 08.09.2023 р. у справі № 2-6510/2011 (провадження № 61-879св23), визнано незаконною і скасовано постанову заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Більчука Олександра Андрійовича № 23/2022 від 03.10.2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 19.09.2022 р.

Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі № 2-6510/2011 (провадження №4-с/175/19/2022) набрала законної сили 17.05.2023 р.

03.11.2023 р. скаржник звернувся до заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича про хід виконання скарги від 19.09.2022 р.

Станом на дату розгляду даної скарги, ОСОБА_1 не отримано процесуального рішення за зверненням від 19.09.2022 р.

Проте, 28.11.2023 р. листом за вих. № 49176/05.2-05 заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчуком О.А. було повідомлено ОСОБА_1 про те, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі № 2-6510/2011 (провадження №4-с/175/19/2022) ОСОБА_3 не зобов`язано повторно розглядати скаргу ОСОБА_1 від 19.09.2022 р.

Таким чином, за період із 18.05.2023 до 06.12.2023 в результаті бездіяльності заступника начальника Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука O.A., яка виразилася в ігноруванні заступником начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчуком O.A. положень ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), ТИПОВОГО ПОЛОЖЕННЯ про управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України в редакції наказу Міністерства юстиції № 3941/5 від 09.12.2019, розділу XII. ІНСТРУКЦІЇ з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 р. за № 489/20802, скарга ОСОБА_1 від 19.09.2022 не була розглянута, процесуального рішення за результатами розгляду скарги не було прийнято, копії процесуального рішення про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 19.09.2022 скаржнику не направлено.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: 1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; 2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; 3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); 4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; 5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень: перевірка законності виконавчого провадження має бути проведена протягом десяти робочих днів, а зведеного виконавчого провадження - протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня надходження витребуваного виконавчого провадження.

Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація.

Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

У разі якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому, четвертому та шостому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону.

Після закінчення перевірки законності виконавчого провадження оригінал виконавчого провадження не пізніше трьох робочих днів з моменту закінчення перевірки повертається до органу державної виконавчої служби, у провадженні якого воно перебуває (перебувало).

Посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів підлягають обліку в журналі обліку постанов про проведення перевірки виконавчого провадження та його витребування.

Відповідні записи вносяться до журналу в день винесення посадовою особою постанови про проведення перевірки виконавчого провадження та витребування його матеріалів та постанови про результати перевірки виконавчого провадження.

Суд зазначає, що постанова начальника Управління про результати перевірки законності виконавчого провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені підстави прийняття рішення, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників виконавчого провадження. Зазначена постанова повинна бути надіслана учасникам виконавчого провадження.

Таким чином встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У пунктах 68, 70-72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17(провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи подані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Подача скарги до суду на підставі ст. 447 ЦПК України не оплачується судовим збором відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 Закону України «Про судовий збір» та Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» від 27.09.2012 року за вих.№10-1386/0/4-12.

На підставі зазначеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.12,81,141,200,206,263-265,447-453ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича за період із 18.05.2023 року до 06.12.2023 року щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 19.02.2022 року, поданої у виконавчому провадженні №63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за скаргою від 19.09.2022 року та не направлення копії вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Озерянська Ж.М.