РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2024 року м. Мукачево Справа №303/1049/24

2-о/303/31/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Кость В.В.,

секретар судового засідання Чухайло К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи: (1) Мукачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції;

(2) ОСОБА_2

про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту свого батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також у заяві йдеться про необхідність внесення у зв`язку з цим змін до актового запису про народження ОСОБА_4 , а саме: в графі батько замість « ОСОБА_5 » необхідно зазначити - « ОСОБА_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «громадянин України».

Вимоги за заявою обґрунтовуються доводами про те, що заявник перебував у шлюбі із ОСОБА_6 , у якому в них народилися діти - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Внаслідок непорозумінь 17 листопада 1994 року шлюб між подружжям було розірвано, однак спільне проживання вони не припинили і ІНФОРМАЦІЯ_4 в них народився син ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що на час народження дитини заявник та ОСОБА_6 не перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, у свідоцтві про народження сина запис проводився за прізвищем матері, тому батьком зазначено « ОСОБА_5 », а не « ОСОБА_1 ».

Заявник посилається на те, що він з ОСОБА_6 виховували спільного сина разом та повторно зареєстрували шлюб у 2017 році, однак привести у відповідність документи щодо свого батьківства він не зміг в силу різних життєвих обставин. У 2018 році раптово померла його дружина, а ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи завдання щодо захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, помер і син ОСОБА_4 .

У поданій на розгляд суду заяві також зазначено, що встановлення вищевказаного факту необхідно для зазначення відомостей про батька дитини та оформлення належних пільг та виплат.

В судове заявник та його представник не з`явилися, натомість від представника заявника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, заяву просить задоволити.

Від заінтересованої особи (1) надійшло клопотання, в якому уповноважений представник повідомив, що вирішення справи залишає на розсуд суду та просить її розглянути без участі представника.

У судовому рішенні просить зазначити, крім іншого, також місце проживання батька.

Від заінтересованої особи (2) пояснень до суду не надходило .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 (№ витягу 8 від 12.12.2023), батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_6 . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12, зворот).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.14), ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 20).

В матеріалах справи міститься сповіщення про смерть від 19.12.2023 №1767617 Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, адресоване заявнику щодо повідомлення про смерть сина - ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки Виконкому Великолучківської сільської ради від 23 жовтня 2018 року №4216, згідно з даними погосподарської книги №7 за 2016-2020 рр. в АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , 1960 року народження, ОСОБА_8 , 1985 року народження та ОСОБА_4 , 1996 року народження (а.с.23).

Згідно з даними довідки Відділу «Центр надання адміністративних послуг» Великолучківської сільської ради від 15 грудня 2023 року №1148/13-20, відповідно до погосподарської книги №7 за 2016-2023 роки до складу сім`ї ОСОБА_1 входять сини: ОСОБА_8 , 1985 року народження та ОСОБА_4 , 1996 року народження (а.с.21).

Також в матеріалах справи наявні заяви дітей заявника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в яких вони підтверджують, що померлий ОСОБА_4 є сином ОСОБА_1 та їх рідним братом, з яким вони разом зростали (а.с. 24-25).

В свою чергу, громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у нотаріально посвідчених заявах підтвердили також факт спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_6 та заявника, починаючи з 1981 року, як до народження дітей так і після їх народження, факт їх спільного проживання разом з дітьми, спільне їх виховання та утримання, в тому числі ОСОБА_4 , та той факт, що ОСОБА_4 визнавав та все життя називав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , своїм батьком, а той, в свою чергу, його сином.

До заяви також додано фото родини заявника, зроблені в різні періоди життя на яких він зображений з дружиною та дітьми, в тому числі з померлим ОСОБА_4 .

Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, статтею 121 Сімейного кодексу України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 130 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статі 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частиною першою статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Поряд з цим, слід зазначити, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року (постанова Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-20цс15).

Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

Враховуючи те, що датою народження дитини ( ОСОБА_4 ) є 24.03.1996, суд при розгляді справи застосовує відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують обставини батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства заявником та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Так, у відповідності до частини другої та частини третьої ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм Сімейного кодексу України, зокрема частини другої ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги".

Подібні за змістом висновки щодо застосування положень статті 53 КпШС України містяться у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц, від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц, від 28 серпня 2019 року в справі № 754/3558/16-ц.

Слід констатувати, що подані заявником докази у своїй сукупності підтверджують обставини, на які він посилається у заяві. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійсно існували взаємовідносини сина і батька, що підтверджується показами членів родини заявника, нотаріально засвіченими заявами громадян ОСОБА_9 (друг сім`ї) та ОСОБА_10 (сусідка родини), довідками територіальної громади, спільними фото. Крім того, доказом того, що померлий ОСОБА_4 вважав своїм батьком заявника є те, що саме його він зазначив в якості батька під час проходження військової служби, внаслідок чого ОСОБА_1 і було отримано сповіщення про смерть сина.

З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи та законодавчих приписів вимоги за заявою є підставними та такими, що підлягають задоволенню.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, якщо факт батьківства надає право на спадкування за законом, то до участі у справі мають бути залучені усі заінтересовані особи (спадкоємці). Якщо хтось із заінтересованих осіб заперечуватиме встановлення факту, мотивуючи свої заперечення наявністю спору про право, то заява в порядку окремого провадження розглянута бути не може, тоді суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Слід зазначити, що за результатами судового розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 258, 259, 263-265, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

УХВАЛИВ:

1. Заяву задоволити.

2. Встановити факт батьківства, відносно того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 №52, складеного 20 червня 1996 року, а саме: в графі «Батько» замість « ОСОБА_5 » зазначити « ОСОБА_1 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «громадянин України», місце проживання батька « АДРЕСА_1 ».

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 .

заінтересовані особи: (1) Мукачівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Мукачево, пл.. Духновича, 15;

(2) ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Кость