КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №752/9168/20 Головуючий у 1 інстанції: Хоменко В.С.

Провадження №22-ц/824/894/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

6 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст обставин справи

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: АТ АКБ «Аркада» про поділ спільного майна подружжя.

Просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу вартість частки транспортного засобу марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 80 000,00 грн.; визнати за нею право власності на 1/2 частину майнових прав за договором № 80256 про участь у фонді фінансування будівництва від 26.04.2017 року на об`єкт будівництва (3-х кімнатна квартира площею 81,85 м2 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , складова частина об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , номер об`єкта інвестування 140, поверх 20); вирішити питання судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 17.12.2011 вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 .

Шлюбні відносини з ОСОБА_1 припинено, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо.

Зазначила, що за час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 ними спільно було придбано наступне майно:

- 24.12.2014 автомобіль марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , орієнтовною вартістю 160 000,00 грн.;

- 26.04.2017 ОСОБА_1 в інтересах сім`ї було укладено з АТ АКБ «Аркада» договір № 80256 про участь у фонді фінансування будівництва, на підставі якого набуто майнові права на 3-х кімнатну квартиру в ЖК «Еврика» за адресою: АДРЕСА_1 .

28.04.2017 між ОСОБА_1 та АТ АКБ «Аркада» укладено договір № 80256 про уступку майнових прав, за умовами якого банк уступив ОСОБА_1 майнові права на об`єкт будівництва: 3-х кімнатна квартира площею 81,85 м2 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , складова частина об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , номер об`єкта інвестування 140, поверх 20, вартістю 1 013 925,00 грн., які того ж дня були сплачені ОСОБА_1 за рахунок спільних коштів подружжя.

Вважала, що оскільки вказане майно придбано разом з ОСОБА_1 в період шлюбу, то вона підлягає поділу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу вартість частки транспортного засобу марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 80 000,00 грн. (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок).

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 майнових прав за договором № 80256 про участь у фонді фінансування будівництва від 26.04.2017 року на об`єкт будівництва: 3-х кімнатна квартира площею 81,85 м2 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , складова частина об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , номер об`єкта інвестування 140, поверх 20.

Задовольняючі позов суд першої інстанції дійшов висновку, що одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, а тому обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, тому транспортний засіб марки КІА Cee'd, 2008 року та майнові права за договором № 80256 про участь у фонді фінансування будівництва від 26.04.2017 року на об`єкт будівництва: 3-х кімнатна квартира площею 81,85 м2 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , складова частина об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , номер об`єкта інвестування 140, поверх 20 є спільним майном подружжя яке підлягає поділу .

Майно поділене відповідно до запропонованого позивачем в позовній заяві варіанту та нормам діючого СК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 14.08.2023, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені позову.

Вважає рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22.05.2023 незаконним та таким, яке суперечить завданням цивільного судочинства, оскільки в її основу покладено висновки, які не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він не був повідомлений належним чином про час, місце та день розгляду справи. Не отримував жодних поштових відправлень від суду, оскільки з 10.08.2018 не проживає та знятий з реєстрації за зазначеною позивачкою в позові адресою: АДРЕСА_3 .

В матеріалах справи відсутні докази виклику відповідача у справі через оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме.

Зазначив, що електрона адреса - ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є його офіційною електронною адресою тому не може вважатися належним його повідомленням.

Повідомив суду, що позивачка не повідомила суд про те, що шлюб між сторонами було розірвано рішенням Оболонського районного суду від 18.09.2020.

Зазначив, що 28.04.2017 року між ОСОБА_1 та AT АКБ «Аркада» укладено Договір № 80256 про уступку майнових прав, в матеріалах справи на міститься копія Договору № 80256/1 про уступку права вимоги від 16.04.2020 р., відповідно до якого наступним довірителем виступає ОСОБА_4 . Позивачці достовірно було відомо про факт відступлення відповідачем прав за спірним договором про участь у фонді фінансування будівництва та про заміну сторони у вказаному Договорі з відповідача на ОСОБА_4 .

Крім того зазначає про порушення прав нового власника автомобілю марки KIA Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаного сторонами за час шлюбу 24.12.2014 року, та зареєстровано за ОСОБА_1 згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 (а.с. 36-37), але проданого під час шлюбу на підставі Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.08.2020 р. №1248/2020/ 2166446 ОСОБА_5 , який був його власником на момент розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Посилається на Постанову Верховного Суду 5 липня 2023 року у справі № 759/24141/19 (провадження № 61-227св23) де наведено правовий висновок про те, що встановивши, що на час розгляду справи вказаний об`єкт нерухомого майна не введено до експлуатації, остаточні розрахунки за фактично збудовану площу не здійснено, передача та приймання майнових прав між сторонами договору не відбулася, суди дійшли правильного висновку про те, що майнові права на об' єкт нерухомого майна не були передані покупцю, а тому право спільної сумісної власності подружжя на ці майнові права не виникло.

Саме по собі укладення договору не породжує права власності на майнові права на квартиру. Для отримання права власності саме на майнові права на квартиру необхідна наявність ряду правопороджуючих фактів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що сторони з 17.12.2011 перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області здійснено відповідний запис № 718 (а.с. 26).

В період шлюбу, а саме 24.12.2014 сторонами придбано автомобіль марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 який зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 36-37).

26.04.2017 ОСОБА_1 було укладено з АТ АКБ «Аркада» договір № 80256 про участь у фонді фінансування будівництва, на підставі якого набуто майнові права на 3-х кімнатну квартиру в ЖК «Еврика» за адресою: АДРЕСА_1 .

28.04.2017 між ОСОБА_1 та АТ АКБ «Аркада» укладено договір № 80256 про уступку майнових прав, за умовами якого банк уступив ОСОБА_1 майнові права на об`єкт будівництва: 3-х кімнатна квартира площею 81,85 м2 в житловому будинку на АДРЕСА_1 , складова частина об`єкта будівництва житлового будинку АДРЕСА_2 , номер об`єкта інвестування 140, поверх 20, вартістю 1 013 925,00 грн., які того ж дня були сплачені. Об`єкт будівництва за зазначеними договорами в експлуатацію не прийнятий (а.с. 128-150).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Так, згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки судом було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 цієї статті право спільної сумісної власності подружжя на майно придбане за час шлюбу презюмується.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, та на підставі ст. 69 ч. 1 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно положень ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, колегія суддів відступила від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 201/14044/16-ц. провадження № 61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової-) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідач не спростовує ту обставину, що автомобіль марки КІА Cee'd, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_1 придбано у період шлюбу та є спільним майном подружжя.

Однак спірний автомобіль та майнові права було відчужено відповідачем в період шлюбу.

Доказів того, що таке відчуження відбулося без згоди позивачки, чи про те, що отримані кошти не були витрачені на інтереси сім`ї суду першої інстанції не було надано.

Сторони про справі не надали суду докази та не заявляли клопотання про витребування документів для встановлення наявності згоди другого з подружжя на відчуження майна (письмова заяви дружини, присутність дружини при укладенні договору купівлі - продажу тощо). Відповідач в свою чергу не довів, що кошти, отримані від продажу були використані в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка не вчинила усі необхідні процесуальні дії для доведення тієї обставини, що вона не надавала згоду на відчуження спірного майна, а кошти від продажу в період шлюбу були використані відповідачем виключно в своїх інтересах.

Натомість відповідач не надав будь-яких доказів на спростування цієї обставини, в апеляційній скарзі зазначив, що дружині було відомо про продаж а така згода надавалась.

Посилання представниці відповідача про те, що останній не має доводити ці обставини суперечать ст. 12, 81 ЦПК України, оскільки заперечуючи проти тієї обставини, що спірний автомобіль продано без згоди позивачки, відповідач мав надати докази про наявність такої згоди, оскільки саме він стверджує, що така згода була надана.

Позивачка не зверталася з позовом про оспорювання договорів купівлі - продажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18 зазначена, що якщо суд першої інстанції розглянув справу без її учасника, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, то апеляційний суд повинен скасувати рішення. Неповідомлення учасника справи місцевим судом фактично зобов`язує апеляційний суд ухвалити нове рішення у справі.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Відповідно до п. 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові ВСУ від 27 квітня 2016 року по справі №?6-486цс16 зазначено, що у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

До того ж важливою умовою при призначенні компенсації вартості за таке майно є те, що позивач дійсно не знав і не міг знати про відчуження такого рухомого майна на користь іншої особи, що позбавило його можливості захисту своїх прав у досудовому порядку, і як наслідок призвело до звернення до суду.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 12.10.2016 (справа № 6-1587цс16) та від 22.06.2017 (справа № 6-3058цс16), а також у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 (справа № 755/20923/14-ц).

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач не знала про відчуження спірного майна подружжя та відсутності спірного майна в натурі.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції не встановив дійсних обставин и прийшов до поликового висновку про поділ майна подружжя якого на час розгляду справи вже не існувало.

На думку колегії суддів вимоги позивачки про поділ майна подружжя не захищають її інтересів, що не позбавляє позивачку в подальшому звернутись до суду з позовом про стягнення компенсації частини відчуженого майна подружжя при наявності доказів того, що кошти отримані від продажу не були використані в інтересах сім`ї.

Законодавством установлено презумпцію спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу.

За договором про відступлення права вимоги подружжя відступило виключно право вимоги на передачу квартири також перебуваючи в шлюбі, право на набуття спільного майна, набутого за час шлюбу, вказаним договором не спростовується.

Будь-яких інших належних доказів, які свідчать про існування домовленості про поділ майна між сторонами, суду не надано.

Колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції було невірно встановлено обставини справи, невірно застосовано норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_5 ) судові витрати у розмірі 9648,18 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко