УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 456/3138/19

провадження № 61-2453ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського Ореста Васильовича, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним вище позовом,

в якому просив визнати за ним право власності на художню майстерню у дворі комунального будинку АДРЕСА_1

у порядку спадкування за законом після смерті батьків: ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер

ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно,

а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , а також художню майстерню у дворі комунального будинку АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 1/2 квартири АДРЕСА_2 , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності виданого Стрийською районною державною адміністрацією, зареєстрованого у Стрийському МБТІ за

№ 603, а 1/2 частини на підставі цього ж свідоцтва належала її чоловікові, батьку позивача, ОСОБА_3 , спадкоємцем якого була його дружина, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Після смерті матері він позивач успадкував квартиру, оскільки нотаріусом йому було повідомлено, що на художню майстерню не було видано свідоцтва про право власності та їй не присвоєно поштово-адресний номер, а тому він не зможе оформити свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня

2019 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на художню майстерню у дворі комунального будинку АДРЕСА_1

у порядку спадкування за законом після смерті батьків: ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, адвокат Добушовський О. В.

в інтересах ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, проте суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, оскаржив його в апеляційному порядку.

На обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що оскаржуваним судовим рішенням порушені права ОСОБА_1 як власника квартири

АДРЕСА_3 та користувача прибудинкової території, на якій заходиться самочинно зведена художня майстерня, право власності на яку визнано за позивачем оскаржуваним судовим рішенням. Рішення суду позбавляє ОСОБА_1 можливості скористатись правом на забудову прибудинкової території, відповідно вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не залучивши до участі у справі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09 жовтня 2023 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського О. В., задоволено.

Поновлено представнику ОСОБА_1 - адвокату Добушовському О. В., строк на апеляційне оскарження рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року та відкрито апеляційне провадження у справі.

Зупинено дію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 24 грудня 2019 року.

Витребувано із Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 456/3138/19.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського О. В., на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року закрито.

Поновлено дію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 24 грудня 2019 року.

Апеляційний суд у змісті зазначеної ухвали дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, проте не брала участі у розгляді справи, не вирішувалося, відповідно наявні підстави для закриття апеляційного провадження у справі з підстав, передбачених змістом пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

У лютому 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Добушовський О. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року, у змісті якої просить оскаржувані судові рішення скасувати. За результатами розгляду справи ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Щодо оскарження рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області

від 24 грудня 2019 року

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30,

32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову

в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу

в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Враховуючи викладене, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року не підлягає касаційному оскарженню, оскільки не було предметом апеляційного перегляду по суті, на предмет законності та обґрунтованості не перевірялося, а тому згідно з пунктом 1 частини першої

статті 389 ЦПК України та пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського О. В., в частині оскарження рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня

2019 року необхідно відмовити.

Щодо оскарження ухвали Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року

Виходячи із приписів статей 55, 129 Конституції України, реалізація права на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 352 ЦПК України передбачено, що учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга

статті 362 ЦПК України).

Тлумачення наведених норм процесуального права свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним

у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження

№ 61-41547сво18) та у постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 592/6996/21 (провадження № 61-20746св21).

Суд апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження дослідив надані заявником матеріали на підтвердження доводів апеляційної скарги, надав їм правову оцінку, яка викладена у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апеляційний суд встановив, що предметом позову у справі є визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, а особа, яка подала апеляційну скаргу, не є спадкоємцем померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Звертаючись із апеляційною скаргою, адвокат Добушовський О. В. вказував, що оскаржуваним рішенням порушуються права його довірителя, як користувача прибудинкової території до будинку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 у зазначеному будинку. На підтвердження наведених обставин заявником апеляційної скарги апеляційному суду надано виключно документи про підтвердження її право власності на квартиру, водночас не надано доказів того, що спірний об`єкт нерухомості знаходиться саме на прибудинковій території згаданого будинку та документів, що вона має право на забудову такої території.

Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до земель комунальної власності, не сформована та відомості про неї не внесено до Державного земельного кадастру. Інформація щодо її закріплення за співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 за вказаною адресою відсутня.

Окрім цього, зі змісту оскаржуваного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2019 року вбачається, що у ньому відсутні судження про права та обов`язки особи, що подала апеляційну скаргу, що свідчить про відсутність підстав вважати її особою, права якої порушено оскаржуваним рішенням.

За таких обставин, Львівський апеляційний суд у змісті оскаржуваної постанови дійшов висновку, що оскаржуваним рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 як особи, яка подала апеляційну скаргу, проте не брала участі у розгляді справи, не вирішувалося.

Отже, постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень, визначених процесуальним законом.

Доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року убачається, що касаційна скарга у зазначеній частині

є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Добушовського Ореста Васильовича, на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня

2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 18 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про визнання права власності у порядку спадкування за законом, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць