Номер провадження 2/754/338/24 Справа №754/8394/23
04 березня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Скрипки О.І.
при секретарі Моторенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.», ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.12.2020 року о 17.00 год. по пр-ту Маяковського, 36 в м.Києві з вини відповідача ОСОБА_2 сталась ДТП, в результаті якого було пошкоджено належний йому автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» на підставі полісу № 119818678 з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого в розмірі 130 000,00 грн. та франшизою 2600,00 грн.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 26.06.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
20.09.2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач зазначає про те, що за висновком експерта № 2270 від 06.01.2021 року вартість відновлювального ремонту його автомобіля становить 186 726,37 грн., а відтак, з винної особи ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між сумою відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та сумою страхового відшкодування з урахуванням франшизи, що становить 115 758,74 грн., яку позивач просить стягнути на його користь.
Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, правом на подання відзиву не скористались.
За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України, оскільки позивачем заперечень щодо заочного розгляду справи не заявлено.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, 20.12.2020 року о 16.00 год. в м.Києві по пр-ту Маяковського, 36 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , який рухався зустрічним напрямком, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 25.01.2021 року відповідача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за вчинення вказаної ДТП.
Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована на підставі полісу № 119818678, страховиком є відповідач ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.».
22.12.2020 року позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (яка оформлена підрозділом Національної поліції України), 23.12.2020 року звернувся із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В судовому засіданні також встановлено, що на час розгляду справи страхове відшкодування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» позивачу не сплатило.
Згідно звіту № 2270 від 06.01.2021 року про оцінку автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий позивачу, становить 73 567,63 грн.
Відповідно до даного висновку, вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 186 726,37 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 73 567,63 грн.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було понесено витрати на евакуацію автомобіля після ДТП в розмірі 760 грн. та витрати за проведення оцінки заподіяної шкоди в розмірі 2500,00 грн.
Відповідно до калькуляції на ремонт автомобіля та акту № 10 приймання-здачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 14.05.2021 року, загальна вартість робіт та матеріалів з ремонту автомобіля позивача становить 78 680,00 грн., яка була сплачена позивачем відповідно до квитанції № 4 від 14.05.2021 року.
Відповідно до позовних вимог, позивач просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ.» матеріальні збитки, визначені вищевказаним звітом, за вирахуванням франшизи, а також витрати на евакуацію автомобіля в загальному розмірі 71 727,63 грн. (73 567,63 грн. - 2600,00 грн. + 760,00 грн.); стягнути з відповідача ОСОБА_2 різницю між сумою відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу та сумою страхового відшкодування з урахуванням франшизи в загальному розмірі 115 758,74 грн. (186 726,37 грн. - 73 567,63 грн. + 2600,00 грн.)
Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке на час розгляду справи позивачу не сплачено.
Згідно звіту № 2270 від 06.01.2021 року про оцінку автомобіля «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_1 , складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу складає 186 726,37 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 73 567,63 грн.
Відповідно до калькуляції на ремонт автомобіля та акту № 10 приймання-здачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 14.05.2021 року, фактично загальна вартість робіт та матеріалів з ремонту автомобіля позивача становить 78 680,00 грн., яка була сплачена позивачем відповідно до квитанції № 4 від 14.05.2021 року.
Згідно з умовами полісу № 19618678, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 грн., при цьому франшиза складає - 2600,00 грн.
Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з ТДВ «СК «Ю.ЕС.Ай.» на користь позивача 71 727,63 грн., що складається з суми невиплаченого страхового відшкодування, яке розраховано, виходячи з розміру матеріального збитку, завданого позивачу, зменшеного на суму франшизи, передбачену полісом обов`язкового страхування, а також витрат на евакуацію автомобіля.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Отже, аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.
Таким чином, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків, завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів.
Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно-пошкодженого транспортного засобу.
Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 331/6395/18.
Таким чином, коефіцієнт фізичного зносу застосовується лише для розрахунку суми страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а з винного водія підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням.
З урахуванням вказаних норм, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні питання щодо розміру шкоди, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 необхідно обраховувати її розмір, виходячи із розміру фактично понесених витрат позивача на ремонт автомобіля, що становлять 78 680,00 грн. Посилання позивача у заяві про збільшення позовних вимог на те, що таку вартість необхідно обраховувати, виходячи із звіту про оцінку № 2270 від 06.01.2021 року і яка становить 186 726,37 грн., є помилковим та спростовується наведеним вище.
Відтак, у зв`язку із тим, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує суму страхового відшкодування, суд приходить до висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 5112,37 грн., як різниця між сумою вартості фактично проведеного відновлювального ремонту в розмірі 78 680,00 грн. та страховим відшкодуванням в розмірі 73 567,63 грн., а також з відповідача належить стягнути франшизу в розмірі 2600,00 грн., а всього 7712,37 грн., у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Інші доводи сторони позивача на висновки суду не впливають і підстав для задоволення позову в повному обсязі не дають.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме:
з відповідача ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ.» належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 717,28 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 956,50 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 7652,00 грн., оскільки позовні вимоги до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ. задоволено в повному обсязі, а всього 9325,78 грн.;
з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 77,12 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 102,80 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 822,38 грн., а всього 1002,30 грн.
Керуючись 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 7712,37 грн., а також судові витрати в сумі 1002,30 грн.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: