Справа № 509/5594/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу № 509/5594/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб 25.11.2011 року. Від шлюбу народилася донька ОСОБА_4 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року шлюб було розірвано. Донька навчається в ЗЗСО «Авангардівська гімназія» Авангардівської селищної ради Одеської області, мати приділяє багато уваги та часу вихованню, навчанню та розвитку дитини, підтримує тісний зв`язок з куратором та вчителями школи. Батько дитини не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами дитини, не приймає участь в медичному огляді та не приділяє достатньої уваги стану здоров`я своєї доньки. Батько з дитиною не бачиться, ніякої матеріальної допомоги на утримання та лікування доньки не надавав, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною, тому звернулася з вказаним позовом до суду.

Ухвалою суду від 25.09.20223 року провадження по справі відкрито та призначено підготовче засідання, зобов`язано Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області підготувати висновок щодо розв`язання спору за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав.

19.12.2023 року на адресу суду надійшло клопотання представника Служби у справах дітей в якому просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування від 15.12.2023 року № 01-3367 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 . Представник третьої особи просив розглядати цивільну справу без їх участі, висновок органу опіки підтримують, просять рішення прийняти на розсуд суду.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року підготовче провадження у справі закрито.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник звернувся до суду з заявою якою підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Справу просив розглянути за відсутності позивача та її представника.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи судове засідання не прибув. Відзиву до суду не подав. При цьому при зверненні до суду з позовом позивач долучила заяву від імені ОСОБА_2 засвідчену приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Мазаратій А.В. В заяві від 23.08.2023 року відповідач ОСОБА_2 дає згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечує також проти розгляду справи в його відсутність. З наслідками відмови від батьківських прав стосовно ОСОБА_3 ознайомлений і з ними погоджується в повному розумінні. Заява зареєстрована в реєстрі за № 2734.

Представники третьої особи не прибув, міститься заява про розгляд справи за їх відсутності, Висновок Органу опіки та піклування підтримують.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України.

За частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків стосовно дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд на перше місце ставить «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду Верховного Суду від 02 листопада 2022 року в справі № 679/1606/19 (провадження № 61-1816св22).

Верховним Судом у спорах щодо позбавлення батьківських прав неодноразово зауважено, що відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків/одного з батьків батьківських прав.

Судом встановлено, що 25.11.2011 року Виконкомом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області (актовий запис № 06) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 виховує дитину самостійно, забезпечує дитині повний гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Відповідач, в свою чергу, подальшою долею дитини не цікавився, участі в вихованні не приймає, матеріальної або будь-якої іншої допомоги не надає.

Відповідно до характеристики на ученицю 6-В класу ЗЗСО «Авангардівська гімназія» Авангардівської селищної ради Одеської ради ОСОБА_3 , мати дитини бере активну участь у життя класу, допомагає у організації позакласних заходів, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батьк ОСОБА_2 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає. У вихованні дитини не приймає участі, з класним керівником на зв`язок не виходив, до школи не приходив та не з`являвся на батьківські збори.

Згідно з висновок органу опіки та піклування Авангардівська селищна рада Одеського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як це буде відповідати інтересам дитини.

Позивачкою було в повній мірі доведено факт ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов`язків, а саме: не виховує дитину, матеріально не утримує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, ту обставину, що відповідач тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, повністю ухилився від виховання своєї дитини, не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, визнання ним позовних вимог, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення його батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд роз`яснює відповідачу право на поновлення батьківських прав, передбачене ст. 169 СК України.

Щодо вимоги позивача про внесення змін до актового запису про народження дитини в графі щодо інформації батька, суд зазначає що підстави для внесення змін в актові записи цивільного стану передбачено п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5. Підстави для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану передбачено п. 2.14 Правил № 96/5, серед яких зокрема є рішення суду про позбавлення або поновлення батьківських прав, в зв`язку з чим у задоволенні такої вимоги суд відмовляє.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265,430 ЦПК України, ст. 164 ч.2 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати за сплату судового збору у розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко