ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1595/24 Справа № 214/4276/23 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/4276/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" та ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Попова В.В., -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 25 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, складає між нею та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача в Анкеті-Заяві. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі.Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 10 березня 2023 року, утворилась заборгованість у розмірі 70 722, 87 грн, яка складається із 56906,23 грн. - заборгованості за тілом кредита та 13 816, 64 грн. - заборгованості за простроченими відсотками, які просив стягнути на свою користь та судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №б/н від 25.10.2019 року суму заборгованості за кредитом станом на 10.03.2023 року у розмірі 56906 грн. 23 коп., яка складається з: 56906 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредиту.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 2159 грн. 65 коп.

Не погодившись з таким висновком, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченими відсотками та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог в поновму обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обгрунтування якої зазначив, що суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором, не врахував, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 43,2 % річних для карт Універсальна та 42 % річних для карт Універсальна GOLD.

Відповідно до наданої довідки відповідач станом на дату підписання заяви 25.10.2019 рокуотримала кредитну картку Універсальна.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що позивачем було надано виписку за договором № б/н за період з 25.10.2019 -15.03.2023 відповідно до якої з 04.06.2022 по 05.06.2022 року за бінківською карткою № НОМЕР_1 були зафіксовані банківські транзакції на загальну суму 57 200 грн. Відповідач вважає, що в цей період невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват-24» та безперешкодно заволоділи коштами, які були на карткових рахунках, відкритих у банку на ім`я ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці її особового рахунку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати сумнівні платідні операції.

Надана позивачем Анкета-заява не містить відмітки щодо типу картки, розміру бажаного кредитного ліміту, надана Анкета-заява не доводить отримання нею кредитної картки.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 70 722,87 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач просить скасувати як незаконне рішення суду лише в частині позовних вимог у задоволенні яких судом відмовлено.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 25.10.2019 року відповідач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання позивачем банківських послуг, підтвердивши цим свою згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які складають укладений між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг (далі Кредитний договір). Згідно даного договору відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах визначених укладеним договором, а відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки.Вказана заява має детальний опис про основні умови кредитування з використанням картки «Універсальна» та «Універсальна Gold», з яким відповідач була ознайомлена, про що особисто поставила свій підпис (а.с.17-30).

Також позивачем до Анкети-заяви від 25.10.2019 року в якості доказу надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» (а.с.31).

Відповідно до довідки банку, відповідач отримала банківську картку «Універсальна» зі строком дії до останнього дня липня 2023 року (а.с.16).

Протягом строку обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, змінювався розмір кредитного ліміту на ній (а.с.15).

Згідно виписки з карткового рахунку відкритого на ім`я відповідача, встановлено, що остання користувалась кредитними коштами, а також частково виконувала зобов`язання згідно умов договору б/н від 25.10.2019 року (а.с.12-14).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 10.03.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 70722грн. 87 коп., яка складається з наступного: 56906 грн. 23 коп. заборгованість за тілом кредиту; 0 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованими відсотками; 13816 грн. 64 коп. заборгованість за простроченими відсотками; 0 грн. 00 коп. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідност. 625; 0 грн. 00 коп. нарахована пеня; 0 грн. 00 коп. нараховано комісії (а.с.6-17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в установлений договором строк не виконав зобов`язання належним чином відповідно до умов договору кредиту, а тому ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відмовляючи в стягненні відсотків з відповідача суд зазначав, що підписана сторонами Анкета-заява від 25.10.2019 року не містить умови договору про розмір відсотків та їх визначеного розміру. Посилання банку на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, на думку суду не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Проте з зазначеним висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другоїстатті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першоїстатті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другоюстатті 1054 ЦК Українивстановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першоюстатті 633 ЦК Українипублічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістомстатті 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIIIдоговір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно зі частиною 2статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 25.10.2019 року відсутні відомості щодо відсоткової ставки за кредитним договором.

Разом з тим позивачем до суду першої інстанції було надано заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаній відповідачем у справі, процента ставка була визначена на рівні 43,2 % річних для карт Універсальна та 42,0 % річних для карт Універсальна GOLD.

Вищезазначене не було враховано судом першої інстанції, на що обґрунтовано посилається позивач в апеляційній скарзі.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк», яка знаходиться в матеріалах справи, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н, на виконання умов якого було надано кредитну картку НОМЕР_1 (дата відкриття 25.10.2019, термін дії 07/23) вид картки «Універсальна» старт карткового рахунку відбувся 25.10.2019 року встановлено кредитний ліміт 7 000 грн..

Як вбачається з розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви, проценти за користування грошовими коштами Банк нараховував в межах узгодженої між сторонами процентної ставки за карткою Універсальна в межах строку дії виданої відповідачу кредитної картки в період з 25.10.2019 року по 10.03.2023 року.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за простроченими відсотками, розмір якої, станом на 10 березня 2023 року, становить 13 816, 64грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13 816, 64 грн. - заборгованості за простроченими відсотками.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що з 04.06.2022 по 05.06.2022 року за бінківською карткою № НОМЕР_1 були зафіксовані банківські транзакції на загальну суму 57 200 грн. відповідач вважає, що в цей період невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват-24» та безперешкодно заволоділи коштами, які були на карткових рахунках, відкритих у банку на ім`я ОСОБА_1 , колегія суддів, не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до частин сьомої - дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку їх здійснення покладається як на банк, так і на користувача такого засобу, однак на останнього така відповідальність може бути покладена у разі доведення, що саме його дії чи бездіяльність призвели до втрати, незаконного використання належної йому інформації, яка дає змогу ініціювати відповідні платіжні операції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що її дії чи бездіяльність призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення кримінального провадження не може бути беззаперечним доказом списання кредитних коштів, в результаті шахрайських дій невідомих осіб.

Доводи апеляційної скраги про те, що Анкета-заява не містить відмітки щодо типу картки, розміру бажаного кредитного ліміту, надана Анкета-заява не доводить отримання нею кредитної картки, спросовуєються довідками АТ КБ «ПриватБанк» про тип кредитної картки та розміру кредитного ліміту.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає відхиленню, рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, в розмірі 13 816,64 грн

Відповідно до ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції в розмірі 524 гривні 35 копійок та переглядом у суді апеляційної інстанції в розмірі 4028 грн., що в загальному розмірі становить 4552,35 грн

Керуючись ст.ст.367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими процентами за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 25 жовтня 2019 року, що склалась станом на 10 березня 2023 року в розмірі 13 816 (тринадцять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 64 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та апеляційної інстанції в розмірі 4552 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 35 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України

Судді: