Справа № 191/664/22
Провадження № 2/191/528/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря Омельченко К.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.10.2021 між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошових коштів у сумі 1400000,00 грн., згідно з умовами якого відповідач отримав безпосередньо від позивача зазначену суму грошових коштів, які зобов`язався повернути протягом 4 місяців у строк до 01.03.2022. Як зазначено в розписці, вказані грошові кошти були взяті відповідачем для підприємницької діяльності для себе та в інтересах сім`ї. У встановлений законом строк відповідач грошові кошти не повернув і на його пропозиції повернути грошові кошти відповідає відмовою. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 1400000,00 грн. та судові витрати.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з позовними вимогами не погоджується з наступних підстав.

23 лютого 2021 року між ОСОБА_6 (мати позивача ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 (яка є тещею позивача ОСОБА_5 ). як орендодавцями та ОСОБА_2 , як орендарем укладено договір оренди цеху переробки бобових і олійних культур (літера Г за технічною документацією) загальною площею 272,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Також, 23 лютого 2021 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як орендодавцями, та ОСОБА_2 , як орендарем, укладено договір оренди адміністративної будівлі (літера Б за технічною документацією) загальною площею 60кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

07 червня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук в рамках кримінального провадження №0000424, в ході якого, серед іншого вилучено лічильник електричної енергії. Потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні визнано АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», яке в свою чергу заявило про збитки внаслідок начебто необлікового споживання електроенергії. Вказане кримінальне провадження перебуває на розгляді Солонянського районного суду Дніпропетровської області, а тому наявність збитків та факт вини особи не встановлено. Також необхідно звернути увагу на обставину, про яку позивач не повідомив суд.

14 жовтня 2021 року позивачем ОСОБА_5 написано розписку, якою він гарантує по вирішенню питання поставки електроенергії в об`ємі 550 кВт за адресою: АДРЕСА_1 . анулювати боргові обов`язки ОСОБА_2 стосовно розписки, написаної ним на суму 1400000 грн. 14 жовтня 2021 року у м. Синельникове. Але ОСОБА_2 не отримував від ОСОБА_5 жодних грошових коштів. Позивач вказаними розписками намагався убезпечити свої права у разі ймовірного відключення електропостачання за адресою: АДРЕСА_1 . Однак електропостачання за вказаною адресою не відключалося постачальником послуг. Надана позивачем копія розписки не містить факту отримання ОСОБА_2 грошових коштів, а також спростовується факт прийняття грошових коштів розпискою ОСОБА_5 . Вважає, що розписка від 14.10.2021 не відповідає вимогам, що пред`являються до договору позики, оскільки неможливо встановити реальність договору позики в момент його вчинення. Доказів щодо звернення ОСОБА_5 до ОСОБА_2 з вимогою повернути кошти (претензій, заяв тощо) суду не надано. Вважає, що спірна розписка не може вважатися договором в розумінні ст.1046,1047 ЦК України та за своїми правовими ознаками носить інший характер, пов`язаний з придбанням та реалізацією певного товару, про що вказано у розписці ОСОБА_5 від 14.10.2021.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Стосовно доводів відповідача про реальну правову приводу розписки зазначив, що розписка ОСОБА_5 немає ніякого відношення до розписки ОСОБА_2 про отримання грошових коштів. Крім того, розписка була написана ОСОБА_2 добровільно, без будь-якого примусу, кошти отримані ним у присутності свідків, розписка досить об`ємна, містить багато тез, зобов`язань. Ніяких посилань в ній на будь-які інші угоди немає. Інша розписка, яка надана ОСОБА_5 , містить якесь зобов`язання на майбутнє, ніякого посилання в ній на першу розписку немає. Інших способів захисту ні відповідач, ні його дружина - третя особа ОСОБА_4 не вживали, в тому числі законності розписки. Вважає, що таким чином відповідач намагається уникнути відповідальності, щоб не повертати борг.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві. Також пояснив, що розписка була написана ним в присутності свідків ОСОБА_8 та батька позивача ОСОБА_6 в робочому кабінеті ОСОБА_8 в місті Синельникове. Розписку він переписував кілька разів, а ОСОБА_8 та ОСОБА_5 надиктовували йому що писати. Грошей від ОСОБА_5 він не отримував, а розписку написав для того, щоб заспокоїти таким чином ОСОБА_5 у разі відключення електроенергії в приміщенні, яке він орендував, в Солонянському районі. Електроенергія відключена не була, кримінальна справа відносно нього завершилася виправдувальним вироком. Вважає, що таким чином, позивач намагається у шахрайський спосіб отримати від нього значну суму коштів.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.Також зазначив, що ОСОБА_5 розписка була написана в один день разом з первісною, що свідчить про те, що вказані розписки взаємопов`язані. Щодо свідків, які були присутні при написанні розписки, посилався на позицію Верховного Суду у справі №569/24347/18 від 02.09.2022, згідно з якою факт отримання грошових коштів у справах про стягнення боргу за договорами позики не може підтверджуватися показаннями свідків. Щодо необхідності з`ясування правової природи розписки посилався на висновок Верховного суду від 11.06.2021 у справі №753/11670/17.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснила, що така сума, яка зазначена у розписці, для їх сім`ї є значною, та у разі , якщо б такі кошти її чоловік отримував, вона б про це знала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що у 2021 році ОСОБА_2 звернувся до нього з проханням надати йому у борг грошові кошти для вирішення своїх проблем, пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Але у свідка на той час необхідної суми не було, тоді ОСОБА_2 попросив кошти у ОСОБА_5 . Передача коштів в розмірі 1400000 грн. відбувалася в його робочому кабінеті по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 приїхав разом зі своїм батьком ОСОБА_6 . ОСОБА_2 був один, що здивувало свідка, так як кошти були немалі. ОСОБА_2 сидів за столом, а позивач разом з батьком- на дивані. Кошти були в поліетиленовому пакеті, в пачках купюрами по 500 та 1000 грн. ОСОБА_5 висипав їх з пакета на стіл, а ОСОБА_2 їх перераховував. Потім ОСОБА_2 написав розписку ОСОБА_5 про отримання коштів. Свідок допомагав правильно написати розписку, оскільки часто надає кошти в борг та знає всі юридичні нюанси. Розписку ОСОБА_2 переписував кілька разів. Інша розписка, яка була написана ОСОБА_5 , не стосувалася першої , оскільки в ній позивач з відповідачем виклали якісь свої інші зобов`язання.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2021 року його син ОСОБА_5 попросив поїхати з ним в м.Синельникове віддати гроші, які в нього просив у борг ОСОБА_2 . Гроші передавали в офісі ОСОБА_8 . Були присутні ОСОБА_2 , син свідка - ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Гроші були в поліетиленовому пакеті, пачками, перев`язаними резинками, купюрами 500 та 1000 грн. ОСОБА_2 та син спілкувалися між собою, потім ОСОБА_2 перерахував кошти, не розкриваючи пачки, та написав розписку. Для чого ОСОБА_2 брав кошти йому невідомо. Син казав, що для бізнесу та для сім`ї. З приводу іншої розписки не пам`ятає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до розписки від 14 жовтня 2021 року, складеної в присутності двох свідків, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1400000 грн., які зобов`язався повернути протягом чотирьох місяців- до 01.03.2022. Грошові кошти отримані у борг для здійснення підприємницької діяльності в інтересах сім`ї та себе.

Доказів повернення відповідачем грошових коштів суду не надано.

На підтвердження заперечень відповідача щодо дійсної природи договору позики суду надано наступні докази:

-копія договору оренди від 23 лютого 2021 року, укладеного між орендодавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та орендарем ОСОБА_2 . Предметом договору є нежитлове приміщення , а саме цех з переробки бобових і олійних культур загальною площею 272,4 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копія договору оренди від 23 лютого 2021 року, укладеного між орендодавцями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та орендарем ОСОБА_2 . Предметом договору є нежитлове приміщення , а саме адміністративна будівля загальною площею 60,0 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копія протоколу обшуку від 07.06.2021, проведеного в рамках кримінального провадження №0000424 від 01.06.2021, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копія розписки від 14.10.2021, згідно з якою ОСОБА_5 гарантує по вирішенню питання поставки електроенергії в об`ємі 550 кВт за адресою: АДРЕСА_1 , анулювати боргові обов`язки ОСОБА_2 стосовно розписки, написаної ним на суму 1400000 грн.

До спірних правовідносин судом застосовані наступні норми права.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

З`ясовуючи справжню правову природу укладеного між сторонами договору позики та надаючи оцінку запереченням відповідача, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З метою захисту майнових інтересів позичальника від недобросовісного позикодавця стаття 1051 ЦК надає позичальникові право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обставину стосовно передання чи навпаки, непередання грошових коштів або речей, доводить та сторона, яка посилається на таку обставину. При встановленні судом факту неотримання позичальником від позикодавця грошей або речей, визначених родовими ознаками, договір позики вважається неукладеним. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Доводи відповідача про те, що за договором позики він не отримував у борг грошові кошти від позивача спростовуються показаннями свідків та змістом написаної ОСОБА_2 розписки.

Надані відповідачем в якості доказів копії договорів оренди не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач ОСОБА_5 не був стороною або учасником вказаних договорів оренди, жодних інших доказів на підтвердження існування між позивачем та відповідачем інших правовідносин, які б слугували підставою для анулювання боргових зобов`язань відповідача чи давали підстави вважати , що розписка ОСОБА_2 приховує іншу правову природу, ніж договір позики, суду не надано. Крім того, суд звертає увагу на суперечливі доводи відповідача, який вказує на те, що кошти в борг від позивача він фактично не отримував, але при цьому посилається на розписку ОСОБА_5 , якою той гарантує анулювання боргових зобов`язань ОСОБА_2 за розпискою від 14.10.2021.

Посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі №569/24347/18 суд вважає помилковою, оскільки у зазначеній позиції Верховний Суд дійшов висновку про те, що показаннями сторони та показами свідків не може доводитись факт виконання зобов`язання за договором, без повернення боржнику боргового документу, що не є тотожним у даній справі, де факт отримання боржником коштів підтверджується борговою розпискою.

Помилковим суд вважає також посилання представника відповідача на правову позицію Верховного Суду у справі №753/11670/17, оскільки у вказаній справі між сторонами виникли інші правовідносини , не пов`язані з фактичним отриманням коштів у борг.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики є обґрунтованими, підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 12405,00 грн.

Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму боргу за договором позики в розмірі 1 400 000 (один мільйон чотириста тисяч) грн.00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12405 (дванадцять тисяч чотириста п`ять) грн. 00 коп.

На рішення протягом 30 (тридцяти) днів з дня його повного складення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 ;

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складений 26.02.2024

Суддя Я. Ю. Костеленко