Справа № 289/560/24
Номер провадження 2/289/408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленко О.О., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Коростишівської окружної прокуратури, Служби у справах дітей Радомишльської міської ради Житомирської області, ОСОБА_4 , про визнання права власності та визначення частки власності у спільному сумісному майні подружжя з відступленням від рівності долей,

ВСТАНОВИВ:

До Радомишльського районного суду Житомирської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій заявлено позовну вимогу про визнання за ОСОБА_1 права власності на 2/3 частки в квартирі АДРЕСА_1 , та визнати право власності на іншу частку, яка становить 1/3 в цій квартирі за ОСОБА_3 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2024 головуючим суддею у вказаній справі визначено суддю Кириленка О.О.

Перевіривши матеріали позовної заяви, головуючий суддя вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно відомостей з автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», в провадженні судді Радомишльського районного суду Житомирської області Кириленка О.О. перебувала справа №289/2540/23 (провадження №1-кп/289/39/24) по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

08.02.2024 судом ухвалено вирок у вищевказаній справі, яким зокрема затверджено у кримінальному провадженні №0000157 угоду про визнання винуватості від 08 лютого 2024 року, укладену між прокурором Радомишльського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області Ліньовим О.В. та обвинуваченою ОСОБА_3 , яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08.02.2024 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 предметом позову є поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з відступленням від засад рівності часток подружжя.

Водночас, вищевказаним вироком ОСОБА_3 призначено покарання з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві власності, тобто в тому числі і майна, яке належить їй на праві спільної сумісної власності.

В той же час, суд зазначає, що у відповідності до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: - забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається свідчить про неупередженість суду; - судом створено достатні гарантії для усунення підстав і навіть потенційної можливості побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про безсторонність суду.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до статті 39 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, з метою, аби з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви у неупередженості головуючого судді під час вирішення справи, суддя вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись ст. ст. 14, 36-41, 260-261 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити самовідвід судді Кириленка О.О. у справі за за позовною заявою ОСОБА_1 , малолітнього ОСОБА_2 в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору Коростишівської окружної прокуратури, Служби у справах дітей Радомишльської міської ради Житомирської області, ОСОБА_4 , про визнання права власності та визначення частки власності у спільному сумісному майні подружжя з відступленням від рівності долей (справа №289/560/24, провадження №2/289/408/24).

Передати справу до канцелярії Радомишльського районного суду Житомирської області для передачі її іншому судді в порядку автоматизованого розподілу згідно ст. 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню на підлягає.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО