ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/560/24 Справа № 206/865/23 Суддя у 1-й інстанції - Поштаренко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцев Станіслав В`ячеславович, на заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року в цивільній справі номер 206/865/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до Самарського районного суду міста Дніпропетровська звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.11.2020 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку www.privatbank.ua або інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком.

У подальшому відповідач ознайомився з умовами обслуговування кредитних карток та, підписавши паспорт споживчого кредиту від 26.11.2020 року, отримав картку типу: Преміальна картка World Elite з кредитним лімітом до 400000,00 грн.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу, однак порушив умови договору щодо своєчасного погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 17.10.2022 року у загальному розмірі 349528,46 грн, яка складається із 310484,58 грн - заборгованості за тілом кредиту, 15524,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками та 43390,60 грн - заборгованості за простроченими відсотками.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 26.11.2020 року у розмірі 349528,46 грн.

Заочним рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.11.2020 року в розмірі 349528,46 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 310484,58 грн, 15524,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками та 43390,60 грн - заборгованості за простроченими відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5242,93 грн.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05 липня 2023 року залишено без задоволення.

Із вказаним заочним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцев С.В., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року по справі №206/865/23 і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводами апеляційної скарги наведено, що висновки, викладені в оскаржуваному рішенні, є хибними, зробленими без дослідження усіх обставин справи, а саме рішення винесене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Немає жодних підтверджень, що саме з наданими позивачем «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» відповідач ознайомився, погодився, а також саме їх розумів, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг «ПриватБанку». До того ж, жодним чином не підтверджується те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначених в цих документах розмірах і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Зазначене підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано банком при розгляді вказаної справи. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Щодо тіла кредиту, встановленого позивачем у розмірі 310484,58 грн, зазначає, що незрозуміло як саме позивач дійшов до такого розміру нібито отриманих відповідачем кредитних коштів, оскільки при підписанні заяви про приєднання до умов кредитування кредитний ліміт взагалі не був встановлений, а в подальшому періодично змінювався банком в односторонньому порядку, відповідно до довідки, наданої позивачем.

З наданого банком розрахунку заборгованості, складеного в довільній формі, сума кредитного ліміту взагалі не вбачається. З виписки по рахунку також не вбачається встановлення кредитного ліміту у певному розмірі або перерахування відповідачу кредитних коштів. Таким чином, надані позивачем, анкета-заява, розрахунок заборгованості, довідка про зміну умов кредитування та виписка по рахунку суперечать один одному та поясненням позивача, а тому не є належними, достовірними та достатніми доказами.

Виписка з рахунку відповідача не відображає реальної заборгованості відповідача за тілом кредиту, оскільки сформована з урахуванням автоматичного списання, нарахування банком відсотків, пені, що суперечить умовам договору. Достовірних доказів на підтвердження доводів щодо наявності заборгованості відповідача конкретно за тілом кредиту у вказаній в позовній заяві сумі позивачем не було надано.

Згідно з наданим банком розрахунку заборгованості, категорія «заборгованість за простроченим тілом кредиту» сформована з відсотків, що зараховані банком для погашення за

рахунок кредиту, тобто не є тілом кредиту, що фактично отриманий відповідачем.

Позивачем не доведено наявність у нього заборгованості через неповернення отриманих кредитних коштів у загальному розмірі 349528,46 грн, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача зазначеної суми на користь банку не може бути задоволено.

Як вбачається із заяви про приєднання до умов кредитування, яку позивач розцінює як кредитний договір, строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією. Таким чином, строк дії умов кредитування закінчився 26.11.2021 року. У разі закінчення строку кредитування кредитор втрачає право подальшого нарахування відсотків. Однак позивач, всупереч вищенаведеного, продовжував безпідставно нараховувати відсотки за весь період до подання позовної заяви до суду.

Від позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційний суд залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 26.11.2020 року та паспорт споживчого кредиту від 26.11.2020 року підписані АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 мають правовий статус електронного документу, тобто ці заява та паспорт підписані клієнтом на електронному сенсорному пристрої (планшеті) - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа створює цифровий власноручний підпис.

Положенням НБУ №151 зазначено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», який набрав чинності 30.09.2015 року, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

В заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 26.11.2020 року передбачено угоду про використання простого електронного підпису. У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачем, визначені основні умови користування, процентна ставка (37,2%); процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (74,40%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг.

Зокрема, відповідно до п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 74,4% - для преміальних карток «Platinum», «World Black Edition, « World Elite», «Infinite», «VISA Signature».

У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 28.08.2021 року підписав паспорт кредиту за допомогою OTP пароля, що передбачено заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг та самим же паспортом кредиту від 28.08.2021 року та отримав ще й кредит «Оплата частинами» на суму 59499,00 гривень. Також, відповідачем за допомогою OTP підписаний трафік погашення кредиту «Оплата частинами».

Кожна сторінка паспорту кредиту «Оплата частинами» від 28.08.2021 року підписана клієнтом простим електронним підписом, а також між сторонами в цьому паспорті кредиту теж узгоджується угода про використання простого електронного підпису. Видача кредиту «Оплата частинами» відображається, також, у виписці по рахунку за 28.08.2021 року, де чітко зазначено назву і суму кредиту.

АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду першої інстанції виписку по рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач скористався лімітом по кредитній картці та послугою «Оплата частинами», здійснював розрахунки та інше. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Випискою по картковому рахунку підтверджується, що відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконав.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 210, том 2).

Відповідачем ОСОБА_1 та його представником адвокатом Казанцевим С.В. 7 лютого 2024 року суду подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника (а.с. 211, 212, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін та їх представників.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 26.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (36%) та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72%). У заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 34-41, 42-43, том 2).

Також в матеріалах справи міститься Витяг з тарифів обслуговування преміальних кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с. 44-48, том 2).

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач ОСОБА_1 отримав картки: № НОМЕР_1 - відкрито 26.11.2020 року з терміном дії до 11/23 (Visa Signature); № НОМЕР_2 - відкрито 20.07.2021 року з терміном дії до 07/24 (MasterCard World Elite) (а.с. 33, том 2).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , 15.07.2021 року кредитний ліміт встановлено 300000,00 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с. 32, том 2).

З виписки за договором вбачається, що відповідач в період з 26.11.2020 року по 22.12.2022 року користувався наданими позивачем кредитним картковим рахунком (а.с. 15-31, том 2).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 26.11.2020 року у відповідача ОСОБА_1 , станом на 17.10.2022 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 349528,46 грн, яка складається з 310484,58 грн - заборгованості за тілом кредиту, 15524,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками та 43390,60 грн - заборгованості за простроченими відсотками (а.с. 12-14зв, том 2).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Такий висновок, суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам закону, з яким погоджується й апеляційний суд.

Відповідно до положень ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Положеннями ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 26.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій визначені основні умови користування, процентна ставка (36%) та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (72%). У цій заяві також викладені Умови та правила надання банківських послуг.

З довідки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач отримав картки: № НОМЕР_1 - відкрито 26.11.2020 року з терміном дії до 11/23 (Visa Signature); № НОМЕР_2 - відкрито 20.07.2021 року з терміном дії до 07/24 (MasterCard World Elite).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , 15.07.2021 року кредитний ліміт встановлено 300000,00 грн на картку № НОМЕР_1 .

З виписки за договором вбачається, що відповідач в період з 26.11.2020 року по 22.12.2022 року користувався наданими позивачем кредитними коштами.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 26.11.2020 року у відповідача ОСОБА_1 , станом на 17.10.2022 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 349528,46 грн, яка складається із 310484,58 грн - заборгованості за тілом кредиту, 15524,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками та 43390,60 грн - заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням каналового власноручного підпису.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що також підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитом та не довів відсутності заборгованості.

Таким чином, враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором б/н від 26.11.2020 року в розмірі 349528,46 грн.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Казанцев Станіслав В`ячеславович, залишити без задоволення, заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: