Справа № 729/1642/23
2/729/23/24 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі: судді Бойко В.І., за участю секретаря судового засідання Шлапак Н.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Палій А.В. (в режимі відеоконференції), відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Бобровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розпискою,

в с т а н о в и в:

Позивач у позовній заяві до суду та уточнюючи свої позовні вимоги в судовому засіданні просить стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти згідно розписки від 31.03.2023 у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. без стягнення штрафу, а також судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що у жовтні 2022 року він разом із дружиною ОСОБА_3 звернулись до відповідача ОСОБА_2 з метою виготовлення ним дерев`яної кухні за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач повідомив позивачу, що виготовлення кухні коштує 85 000 грн. 00 коп., монтаж 20 000 грн. 00 коп. Позивач погодився на зазначену суму за виготовлення кухні та передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою від 31.03.2023 року відповідно до якої ОСОБА_2 взяв аванс у позивача в розмірі 85 000 грн. за кухню та зобов`язувався її доробити в строк до 25.04.2023 року. В разі не виконання в строк, штраф у розмірі 300 грн. за кожен день прострочення. Відповідач не доробив кухню в строк до 25.04.2023 року за адресою АДРЕСА_1 та не повернув грошові кошти. Позивач намагався добровільно врегулювати спір, але відповідач не бажає дороблювати кухню та повертати грошові кошти відповідно до розписки.

Дружина позивача з даного питання звернулась до ВП № 2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення злочину ОСОБА_2 . Заява дружини позивача була розглянута ВП №2 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області в порядку звернення громадян та рекомендовано звернутись до суду.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду за захистом свого права.

11.10.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач ОСОБА_1 , оплатив йому тільки 85 000 грн. 00 коп. на виготовлення кухні. За монтаж кухні в розмірі 20 000 грн. позивачем не були сплачені, оскільки після виготовлення і доставки кухні в будинок позивача були внесені зміни в проект. Зміни в проект були внесені замовниками позивачем та його дружиною ОСОБА_3 . Він як добросовісний підрядник, забрав частину меблів для перероблення і зменшення розмірів за вказівкою позивача. Він виставив рахунок позивачу, вказавши, що за додаткову роботу йому треба буде ще доплатити 5 000 грн. 00 грн. , на що позивач повідомив, що оплачувати не буде. Пізніше він не міг приступити до монтажу кухні чотири рази за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з непідготовленістю позивачем розеток і вент каналу для витяжки. В подальшому позивач частково зробив самостійно розетки, а потім їх переробляв 2 рази. Така ситуація продовжила за собою строки, які позивач сам потягнув. Ще однією причиною затягування строків стало те, що позивач з дружиною додатково замовили фартух на кухню під час монтажу і оплатили саме його , тільки там також з`явились розетки в кількості 3 шт. Також у позивача не була підготовлена натяжна стеля на момент монтажу верхніх ящиків, тому відповідач їх попередив, що потрібно змонтувати стелю, а потім ставити кухню, але позивач його не послухав і наказав йому монтувати кухню. Через деякий час приїхали монтажники натяжних стель і повідомили, щоб позивач зняв верхні ящики, оскільки вони заважають для монтажу натяжної стелі. Він їх самовільно демонтував, після чого відповідач приїхав і потім знову регулював вдруге верхні ящики. Щодо питання добровільного врегулювання спору зазначає, що позивач приїхав до його додому та почав погрожувати, забрав техпаспорт на авто і посвідчення водія з вимогою, про те, що віддасть їх тільки після монтажу кухні. Відповідач, після того, як привіз позивачу фасади на кухню, в той самий день, просив позивача повернути його документи і заплатити йому кошти за додаткові роботи в сумі 5000 грн. 00 коп., та за монтаж кухні 20000 грн. 00 коп., на що позивач і його дружина відмовились віддавати документи та гроші. Після цього вони звернулися до органів поліції.

14.12.2023 року відповідачем через канцелярію суду надано список затрат на монтаж кухні.

В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Палій А.В. зменшені позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд зважає на наступне.

У ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що у жовтні 2022 року позивач разом з дружиною звернулися до відповідача ОСОБА_2 з метою виготовлення ним дерев`яної кухні за адресою АДРЕСА_1 . Сторони домовился, що виготовлення кухні буде коштувати 85 000 гривень та 20 000 гривень її монтаж.

Позивач ОСОБА_4 погодився на вказану суму та передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 85 000 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою від 31.03.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 взяв аванс у ОСОБА_1 в розмірі 85 000 гривень та зобов`язувався зробити кухню за адресою АДРЕСА_1 в строк до 25.04.2023 року, а в разі не виконання в строк, штраф у розмірі 300 грн. за кожен день прострочення(а.с.48).

Згідно з копією заяви до поліції, дружина позивача ОСОБА_3 зверталась до відділу поліції №2 Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області із заявою про вчинення злочину ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно ст.ст. 1046-1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Долучений до матеріалів справи оригінал розписки про отримання коштів відповідачем у позивача, є належним і допустимим доказом виникнення боргового зобов`язання.

З огляду на наведене, а також враховуючи пояснення відповідача, надані в судовому засіданні, судом достовірно встановлено, що відповідач дійсно отримав від позивача грошові кошти в сумі 85 000 грн. 00 коп. за виготовлення кухні.

Проте у порушення взятих на себе зобов`язань та зазначених норм закону відповідач зобов`язання, яке полягало у виготовленні кухні позивачу у визначений договором (розпискою) строк , належним чином не виконав, добровільно врегулювати спір, дороблювати кухню та повертати грошові кошти відповідно до розписки відповідач не бажає.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Таким чином, відповідач не виконав умови щодо виготовлення кухні, тим самим допустив порушення встановлених договором строків повернення позики.

Таким чином, суд оцінює пояснення позивача та його представника, як об`єктивні, оскільки вони не спростовані відповідачем у судовому засіданні. Беручи до уваги докази, які подані відповідачем до відзиву на позовну заяву, а також список затрат на монтаж кухні, суд не вбачає в них належних і допустимих доказів, щодо спростування позовних вимог позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За умовами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє обгрунтування в ході судового розгляду, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладені правові норми та те, що фактично відповідач в строк до 25.04.2023 року не доробив кухню позивачу, отримані грошові кошти відповідно до розписки в добровільному порядку не повернув, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 60 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК Українив изначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні відповідач не заявляв клопотань про зменшення судових витрат.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, стороною позивача надано копії договору про надання правничої допомоги від 15.08.2023 року, акту виконаних робіт від 15.08.2023 року, розрахунку; квитанції до прибуткового касового ордера № 14 від 15.08.2023.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 10 000 грн. 00 коп. є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, позивачем ОСОБА_1 згідно квитанції ID: 3549-5684-6466-9372 від 25.08.2023 сплачено судовий збір при подачі позову про стягнення грошових коштів за розпискою в сумі 1224 (одна тисяча двісті двадцять чотири) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

В судовому засіданні позивач зменшив свої вимоги до 60 000 гривень , тому судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України, а переплачений позивачем судовий зір у зв"язку із зменшенням ним позовних вимог, підлягає повернення йому в сумі 150 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошові кошти згідно розписки від 31.03.2023 року у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі: 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. - судовий збір та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. - витрати на професійну правничу допомогу, разом у сумі 11 073 (одинадцять тисяч сімдесят три) грн. 60 коп.

Повернути з Головного управління Казначейства Чернігівської області ОСОБА_1 надлишково сплачений ним судовий збір при поданні позовної заяви до суду за квитанцією ID: 3549-5684-6466-9372 від 25.08.2023 року, що складає 150 (сто п`ятдесят) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.І. Бойко