КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5630/2024 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/6016/23

07 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету- заяву № б/н від 30.10.2008 року.

При підписанні анкети - заяви відповідач- ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Зазначає, що 30.10.2008 року відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». В цій же довідці відповідач підтвердила, що « З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду і прикладами розрахунку суми сплати за використання кредитних коштів ознайомлена».

Вказує на те, що на підставі договору про надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку.

У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, проте, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість станом на 10 березня 2023 року у розмірі 47 793,76 грн., яка складається із: 41 891, 47 грн. заборгованості за кредитом, 5 902,29 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом.

З огляду на викладене, просив суд стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30 жовтня 2008 року у розмірі 47 793, 76 грн., яка складається з: 41 891, 47 грн. заборгованості за кредитом, 5 902,29 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом, та судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 41891 (сорок одна тисяча вісімсот дев`яносто одна) гривня 47 копійок та 2352 (дві тисячі сто дев`яносто п`ять) гривні 53 копійок судового збору.

В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 10 жовтня 2023 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Ніколаєнко Олена Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачем надана до суду копія заяви від 30.10.2008 року, з якої вбачається розмір відсоткової ставки за користуванням кредитом -3% в місяць( 36% річних), вказана заява була підписана відповідачкою. Окрім того відповідачкою у той же день було також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з якій також була вказана базова ставка за користуванням кредитом -3 % в місяць.

Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору було досягнуто згоди щодо розміру відсоткової ставки за користуванням кредитом.

Однак, суд першої інстанції на дані докази уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів погодження сторонами розміру відсотків за користування кредитом.

Звертає увагу на те, що посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні на висновок Великої Палати Верховного Суду у поставі від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 є безпідставними.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині та відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставою для його скасування.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою до апеляційного суду не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2008 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку.

За змістом анкети-заяви відповідач погодилася, що вищевказана анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася і згідна з Умовами та Правилами, Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Зі змісту анкети-заяви вбачається, що 30 жовтня 2008 року ОСОБА_1 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , сума кредитного ліміту - 500 грн., базова процентна ставка - 3 % в місяць.

Того ж дня відповідач ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій сторонами погоджено наступні умови: базова процентна ставка - 3,0 % на місяць, розмір щомісячного платежу - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня1+ пеня2, де пеня1 = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня2 = 1 % від заборгованості, але не менше 10,00 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50,00 грн; штраф при порушенні строків платежів у будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів у розмірі 250 грн+5% від суми позову.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 на підставі підписаного кредитного договору № б/н отримала наступні кредитні картки: 30 жовтня 2008 року відповідачка отримала кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 01/10 ; 12 лютого 2010 року вона отримала кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 11/13; 31 липня 2014 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_4 , терміном дії до 10/17; 20 березня 2015 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_5 , терміном дії до 10/17; 15 листопада 2016 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_6 , терміном дії до 06/18; 07 вересня 2015 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_7 , терміном дії до 09/19; 23 лютого 2016 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_8 , терміном дії до 09/19; 17 серпня 2018 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_9 , терміном дії до 06/22; 09 червня 2020 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_10 , терміном дії до 02/23; 02 березня 2023 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_11 , терміном дії до 12/26.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 30 жовтня 2008 року відбувся старт карткового рахунку, 30 жовтня 2008 року їй було встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., 05 січня 2011 року - було збільшено ліміт до 600 ,00 грн., 22 квітня 2011 року було збільшено ліміт до 700 ,00 грн ; 16 червня 2011 року - було збільшено до 800,00 грн.; 23 липня 2011 року - було збільшено до 900,00 грн.; 15 жовтня 2012 року - було збільшено до 2 000 грн.; 13 січня 2013 року - було збільшено до 3 000 грн.; 07 серпня 2013 року-було збільшено до 3 700 грн.; 30 вересня 2014 року-було зменшено до 2000 грн.; 14 грудня 2015 року -було збільшено до 2 500 грн.; 23 червня 2016 року -було збільшено до 5 000 грн.; 15 листопада 2016 року -було зменшено до 5 000 грн.; 23 лютого 2017 року- було збільшено до 15 000 грн.; 26 травня 2017 року-було збільшено до 23 000 грн.; 06 жовтня 2020 року -було збільшено до 33 000 грн.; 04 листопада 2020 року -було збільшено до 50 000 грн.; 28 січня 2021 року -було збільшено до 75 000 грн.; 11 травня 2021 року - було зменшено ліміт до 59431,03 грн.; 19 травня 2021 року -було зменшено до 59 431,03 грн.; 25 травня 2021 року -було зменшено до 59430 грн.; 31 травня 2021 року -було зменшено 58 680 грн.; 17 червня 2021 року -було зменшено до 56081,17 грн.; 23 червня 2021 року-було зменшено до 56 081,17 грн.; 06 липня 2021 року було зменшено до 56 081,17 грн.; 19 липня 2021 року -було зменшено до 56 081,17 грн., 30 липня 2021 року -було зменшено до 56081,17 грн.; 11 серпня 2021 року- було зменшено до 56081,17 грн.; 25 серпня 2021 року- було зменшено до 55 318, 72 грн.;07 вересня 2021 року- було зменшено до 52 422, 76 грн.; 21 вересня 2021 року- було зменшено до 48 250, 43 грн.; 05 жовтня 2021 року -було зменшено до 47 327,97 грн.;18 жовтня 2021 року -було зменшено до 47 327,97 грн; 01 листопада 2021 року -було зменшено до 46 500, 99 грн.; 12 листопада 2021 року- було зменшено до 46 500,99 грн.; 25 листопада 2021 року -було зменшено до 44 255, 14 грн.; 28 жовтня 2022 року- було зменшено до 43 310,77 грн.; 08 листопада 2022 року- було зменшено до 43310,77 грн.;22 листопада 2022 року -було зменшено до 43 310,77 грн.; 06 грудня 2022 року -було зменшено до 43 310,77 грн.; 26 грудня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним зі ОСОБА_1 , за період з 30 жовтня 2008 року по 16 березня 2023 року вбачається, що відповідачка користувалася наданими банком коштами та частково погашала заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідачка станом на 10 березня 2023 року має заборгованість за договором № б/н від 30.10.2008 року у розмірі 47 793,76 грн., яка складається із: 41 891, 47 грн. заборгованості за кредитом, 5 902,29 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» та, стягуючи з ОСОБА_1 41 891,47 грн. заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції посилався на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ ПриватБанк не повернуті.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» просила рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 41 891,47 грн. сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд першої інстанції посилався на те, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи » ПриватБанку розміщені на сайті не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 30.10.2008 року шляхом підписання заяви-анкети, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користуванням кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки ( пені. штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов'язань.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В підписаній відповідачем ОСОБА_1 30 жовтня 2008 року заяві про приєднання до Умов і Правил надання послуг у ПриватБанку зазначено, що ОСОБА_1 , яка діє на підставі власного волевиявлення, підписанням цієї заяви підтвердила той факт, що дана заява разом із пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що 30 жовтня 2008 року ОСОБА_1 видано кредитну картку № НОМЕР_1 , сума кредитного ліміту - 500 грн., базова процентна ставка - 3 % в місяць.

Відповідачка з викладеними у заяві умовами погодилась без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви нею проставлено свій особистий підпис.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Із наданої Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», підписаної відповідачем довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», вбачається, що сторонами погоджено наступні умови кредитування: базова процентна ставка - 3,0 % на місяць, розмір щомісячного платежу - 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня = пеня1+ пеня2, де пеня1 = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 - нараховується за кожний день прострочення кредиту, пеня2 = 1 % від заборгованості, але не менше 10,00 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50,00 грн; штраф при порушенні строків платежів у будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів у розмірі 250 грн+5% від суми позову.

Таким чином, підписавши вказану довідку, відповідачка добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взяла на себе відповідні зобов'язання.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, ОСОБА_1 на підставі підписаного кредитного договору № б/н отримала наступні кредитні картки: 30 жовтня 2008 року відповідачка отримала кредитну картку № НОМЕР_2 , терміном дії до 01/10 ; 12 лютого 2010 року вона отримала кредитну картку № НОМЕР_3 , терміном дії до 11/13; 31 липня 2014 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_4 , терміном дії до 10/17; 20 березня 2015 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_5 , терміном дії до 10/17; 15 листопада 2016 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_6 , терміном дії до 06/18; 07 вересня 2015 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_7 , терміном дії до 09/19; 23 лютого 2016 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_8 , терміном дії до 09/19; 17 серпня 2018 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_9 , терміном дії до 06/22; 09 червня 2020 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_10 , терміном дії до 02/23; 02 березня 2023 року відповідачка отримала кредитну карту № НОМЕР_11 , терміном дії до 12/26.

Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що 30 жовтня 2008 року відбувся старт карткового рахунку, 30 жовтня 2008 року їй було встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., 05 січня 2011 року - було збільшено до 600 ,00 грн., 22 квітня 2011 року було збільшено до 700 ,00 грн ; 16 червня 2011 року - було збільшено до 800,00 грн.; 23 липня 2011 року - було збільшено до 900,00 грн.; 15 жовтня 2012 року - було збільшено до 2 000 грн.; 13 січня 2013 року - було збільшено до 3 000 грн.; 07 серпня 2013 року-було збільшено до 3 700 грн.; 30 вересня 2014 року-було зменшено до 2000 грн.; 14 грудня 2015 року -було збільшено до 2 500 грн.; 23 червня 2016 року -було збільшено до 5 000 грн.; 15 листопада 2016 року -було зменшено до 5 000 грн.; 23 лютого 2017 року- було збільшено до 15 000 грн.; 26 травня 2017 року-було збільшено до 23 000 грн.; 06 жовтня 2020 року -було збільшено до 33 000 грн.; 04 листопада 2020 року -було збільшено до 50 000 грн.; 28 січня 2021 року -було збільшено до 75 000 грн.; 11 травня 2021 року - було зменшено до 59431,03 грн.; 19 травня 2021 року -було зменшено до 59 431,03 грн.; 25 травня 2021 року -було зменшено до 59430 грн.; 31 травня 2021 року -було зменшено 58 680 грн.; 17 червня 2021 року -було зменшено до 56081,17 грн.; 23 червня 2021 року-було зменшено до 56 081,17 грн.; 06 липня 2021 року було зменшено до 56 081,17 грн.; 19 липня 2021 року -було зменшено до 56 081,17 грн., 30 липня 2021 року -було зменшено до 56081,17 грн.; 11 серпня 2021 року- було зменшено до 56081,17 грн.; 25 серпня 2021 року- було зменшено до 55 318, 72 грн.;07 вересня 2021 року- було зменшено до 52 422, 76 грн.; 21 вересня 2021 року- було зменшено до 48 250, 43 грн.; 05 жовтня 2021 року -було зменшено до 47 327,97 грн.;18 жовтня 2021 року -було зменшено до 47 327,97 грн; 01 листопада 2021 року -було зменшено до 46 500, 99 грн.; 12 листопада 2021 року- було зменшено до 46 500,99 грн.; 25 листопада 2021 року -було зменшено до 44 255, 14 грн.; 28 жовтня 2022 року- було зменшено до 43 310,77 грн.; 08 листопада 2022 року- було зменшено до 43310,77 грн.;22 листопада 2022 року -було зменшено до 43 310,77 грн.; 06 грудня 2022 року -було зменшено до 43 310,77 грн.; 26 грудня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн. Із наданої позивачем виписки про рух коштів та здійсненні операції по кредитним карткам ОСОБА_1 вбачається, що відповідачка користувалась наданими банком коштами, проте свої зобов`язання щодо повернення цих коштів банку належним чином не виконувала, що призвело до утворення заборгованості.

З виписки АТ КБ "ПриватБанк" про рух коштів за договором № б/н, укладеним зі ОСОБА_1 , за період з 30 жовтня 2008 року по 16 березня 2023 року вбачається, що відповідачка користувалася наданими банком коштами та частково погашала заборгованість.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ КБ «ПриватБанк», відповідачка станом на 10 березня 2023 року має заборгованість за договором № б/н від 30.10.2008 року у розмірі 47 793,76 грн., яка складається з: 41 891, 47 грн. заборгованості за кредитом, 5 902,29 грн. заборгованості за відсотками за користуванням кредитом.

ОСОБА_1 розмір наявної у неї заборгованості жодним чином не спростувала. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних карток, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надала.

Таким чином, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не було надано доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитування щодо сплати відсотків, оскільки, підписавши викладені у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги представника позивача щодо неправильності висновків суду першої інстанції про відмову в позові в частині стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків за користування кредитом та про наявність законних підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками у розмірі 5 902,29 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни підлягає задоволенню, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками в сумі 5 902,29 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками в сумі 5 902,29 грн.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України , якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а тому зі ОСОБА_1 було стягнуто на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (87, 65%) у розмірі 2 352 (дві тисячі триста п'ятдесят дві ) грн. 53 коп.

Позивачем рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року оскаржується в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі5 902, 29 грн, що становить 12,35 % від загального розміру пред?явлених вимог, а тому відповідно до вимог частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання скарги підлягав обрахуванню та сплаті щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задоволено, рішення суду в оскаржуваній частині скасовано та ухвалене нове судове рішення про задоволення зазначених позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в частині оспорюваної суми, що становить суму 828,67 грн (331,47 грн + (331,47 грн х 150%).

Керуючись ст.ст.3, 202, 203, 205, 207, 509, 526, 626, 628, 634, 638, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Ніколаєнко Олени Миколаївни задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_12 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за відсотками у сумі 5 902грн. 29 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_12 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 828, 67 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: