Справа № 704/1042/23
Провадження № 2/698/86/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Баранова О.І.,

за участю секретаря Триліс Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Катеринопіль в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Плетінь О.О. в інтересах держави в особі виконавчого комітету Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

29.09.2023 року прокурор звернулась з вказаним вище позовом до Тальнівського районного суду Черкаської області. В обґрунтування позову прокурор зазначила, що з отриманих нею відомостей, які містяться у ЄДРСР та «Єдиному веб-порталі використання публічних коштів» встановлено наявність порушення інтересів держави, що полягає у спричиненні органу місцевого самоврядування матеріальної шкоди в розмірі 225 720,72 грн., завданої незаконним звільненням завідувача сектором внутрішнього аудиту фінансового управління Тальнівської міської ради ОСОБА_2 , яка на час звернення з позовом до суду залишається невідшкодованою.

Зокрема, прокурором зазначено, що рішенням Черкаського окружного суду від 21.06.2022 року у справі № 580/11586/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 року, задоволено позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тальнівської міської ради та Тальнівського міського голови Сідька В.П., визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови Сідька В.П. від 05.05.2021 року № 244-Рк «Про звільнення ОСОБА_2 », поновленням ОСОБА_2 на посаді та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 218 858,92 грн., судових витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн..

Також в обґрунтування позову прокурор зазначила, що на виконання рішення Черкаського окружного суду від 21.06.2022 року у справі № 580/11586/21, виконавчий комітет Тальнівської міської ради здійснив перерахування коштів у загальній сумі 225 720,72 грн..

На підставі наведеного вище, прокурор стверджує, що заподіяння шкоди органу місцевого самоврядування в особі виконавчого комітета Тальнівської міської ради є наслідком винних дій Тальнівського міського голови Сідька В.П..

За таких обставин, керуючись ст.ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 130,134,237 КЗпП України, ст.ст. 64,74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» п.п. 9,10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, прокурор просить стягнути з ОСОБА_1 як зі службової особи, яка винна в незаконному звільненні, в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної незаконним звільненням кошти у загальній сумі 225 720,72

грн..

На виконання вимог ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурором наведено обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі виконавчого комітету Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, яке полягає в наступному.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» регламентовано особливості представництва інтересів держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 142 Конституції України та ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування. Витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

З огляду на викладене, прокурор вважає, що інтереси держави полягають у захисті економічних інтересів органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, проте направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізується у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.

Також в обґрунтування підстав для представництва прокурор посилається на судову практику, зокрема викладену у постанові Верховного Суду від 04.11.2022 у справі № 420/18905/21, де зазначено, що громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, яка може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. При цьому, Основним Законом України (ст. 13, 23, 41, 43, 89 та 95) передбачено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню при прийнятті найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.

Хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. Відтак, позов прокурора в інтересах громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави.

Таким чином прокурор вважає, що недоотримання виплачених на підставі винних дій службової особи коштів у розмірі 225 720,72 грн. суттєво ослаблює дохідну частину місцевого бюджету Тальнівської міської ради та може призвести до неможливості покриття щомісячних (постійних) видатків місцевого бюджету і як наслідок до необхідності державного забезпечення збалансування місцевого бюджету. Прокурор стверджує, що місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Тобто, як на думку прокурора, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому.

За таких обставин прокурор вважає, що стягнення з виконавчого комітету Тальнівської міської ради шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника ослаблює економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм.

Одночасно, прокурор зазначає, що статтею 63 БК України визначено, що місцевий бюджет відповідно до цього Кодексу містить надходження і витрати на виконання повноважень органів влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Ці надходження і витрати становлять єдиний баланс відповідного бюджету.

При складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання послуг, гарантованих державною, Автономною Республікою Крим, місцевим самоврядуванням, при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів.

Недодержання законодавства про працю органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями державної та комунальної власності, а також їх службовими особами безпосередньо зачіпає інтереси держави, оскільки кошти на відшкодування шкоди сплачуються з державного чи місцевого бюджетів.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

У відповідності до основних принципів бюджетної системи України, закріплених ст. 7 БК України, сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи при здійсненні своїх повноважень, зобов`язані дотримуватись принципу цільового використання бюджетних коштів, а саме, використовувати тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Цільовим призначенням для використання таких коштів є спрямування їх на реалізацію повноважень Тальнівської міської ради.

На підставі наведеного вище, прокурор стверджує, що винесення незаконного розпорядження міським головою Тальнівської міської ради Сідьком В.П., зумовило понесення витрат бюджетних коштів Тальнівської міської ради, які були списані з рахунку виконавчого комітету Тальнівської міської ради.

Таким чином, за висновком прокурора, Тальнівська міська рада та її виконавчий комітет є органами, які уповноважені державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В обґрунтування обставин, що безпосередньо спонукали прокурора звернутися з позовом до суду, остання зазначає, що незважаючи на той факт, що виконавчим комітетом Тальнівської міської ради внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 16.05.2023 виплачено кошти на виконання рішення суду у справі № 580/11586/21, а бюджет Тальнівської міської ради втратив 225 720,72 грн. як оплату працівникові за час вимушеного прогулу, Тальнівською міською радою та її виконавчим комітетом, як компетентними органами не вжито жодних заходів щодо стягнення з винної посадової особи вказаних коштів в порядку регресу.

Зокрема, на запит Звенигородської окружної прокуратури від 31.05.2023 № 50/3-403 вих 23 щодо витребування документів, які підтверджують обставини зазначені у позові та надання інформації про намір вжиття заходів спрямованих на стягнення із винної особи шкоди завданої місцевому бюджету, виконавчий комітет Тальнівської міської ради листом від 12.06.2023 за вих. № 01-09/3372 витребуваних документів окружній прокуратурі не надав, та повідомив, про самостійне вжиття заходів реагування, в тому числі судового характеру в інтересах Тальнівської міської територіальної громади.

Також прокурор зазначає, що враховуючи, що строк позовної давності для пред`явлення вказаної категорії позовів становить один рік з моменту виконання судового рішення та бездіяльність протягом тривалого часу з моменту сплати ОСОБА_2 відповідних коштів з боку уповноважених органів, окружною прокуратурою до Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету скеровано повторний запит щодо надання інформації про вжиті останніми заходів реагування, у тому числі судового характеру за вказаним фактом.

Листом від 21.07.2023 № 01-09/4235 виконавчий комітет Тальнівської міської ради надав на адресу окружної прокуратури запитувані документи та разом з тим, повідомив, що Тальнівська міська рада, виконавчий комітет Тальнівської міської ради не приймали рішення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу.

При цьому прокурор зазначає, що згідно п. 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зазначено, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, мас кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Також у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави чи територіальної громади, зокрема шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення , він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але, якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим .

Далі прокурор зазначає, що моніторингом Єдиного державного реєстру судових рішень на цей час позовних заяв Тальнівської міської ради та її виконавчого комітету до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу коштів, сплачених внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 не встановлено.

Вказана бездіяльність органу місцевого самоврядування була розцінена прокурором як свідоме ухилення від вжиття заходів з метою відновлення порушених інтересів держави, в частині стягнення з винної посадової особи, яка є головною посадовою особою територіальної громади, шкоди, понесеної у зв`язку із незаконним звільненням ОСОБА_2 ..

За таких обставин прокурор дійшов висновку, що порушені державні інтереси залишаються незахищеними, а суб`єкти владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження щодо здійснення захисту порушеного інтересу держави, свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків, що відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» покладає на органи прокуратури обов`язок здійснювати представництво інтересів держави в суді шляхом пред`явлення та підтримання даного позову.

Згідно ухвали від 08.02.2024 року Катеринопільським районним судом прийнято до розгляду матеріали цивільної справи за вказаним вище позовом, які надійшли з Тальнівського районного суду в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 31 ЦПК України.

22.02.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Мельник В.В. надав суду відзив на позовну заяву згідно якого повідомив про невизнання заявлених позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, в обґрунтування висловлених заперечень зазначив, що відсутні підстави для здійснення прокурором інтересів держави, оскільки останній не обґрунтував та не довів бездіяльність компетентного органу виконавчого комітету Тальнівської міської ради щодо не вжиття ними жодних заходів по стягненю з винної посадової особи коштів в порядку регресу. На підтвердження вказаних обставин представник посилається на те, що у відповідь на запит прокурора від 31.05.2023 року № 50/3-402 вих-23 виконавчий комітет Тальнівської міської ради не надав витребуваних документів та листом від 12.06.2023 року № 01-09/3372 повідомив прокурора про самостійне вжиття заходів реагування, в тому числі судового характеру в інтересах Тальнівської міської територіальної громади.

Крім того, представник відповідача вважає, що виплати, проведенні на виконання рішення Черкаського окружного суду від 21.06.2022 року у справі № 580/11586/21 не є шкодою в розумінні, визначеному ст. 22 ЦК України, а отже, відсутні підстави для її стягнення з відповідача.

Також, з посиланням на ч. 4 ст. 1191 ЦК України представник відповідача вважає, що після відшкодування шкоди, завданої посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності територіальні громади мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних з трудовими відносинами та відшкодування моральної шкоди).

З огляду на наведене, представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

З рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року (набрало законної сили 05.12.2022 року) та додаткового рішення від 01.07.2022 року у справі № 580/11586/21 (набрало законної сили 02.08.2022 року) вбачається, що вказаним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тальнівської міської ради та Тальнівського міського голови Сідька В.П., визнано протиправним та скасовано розпорядження міського голови Сідька В.П. від 05.05.2021 року № 244-Рк «Про звільнення ОСОБА_2 », з поновленням ОСОБА_2 на посаді завідувача сектором внутрішнього аудиту фінансового управління Тальнівської міської ради та стягненням з виконавчого комітету Тальнівської міської ради на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 218 858,92 грн., судових витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн.. (а.с.15-24)

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України суд визнає, що вказані вище обставини встановлені преюдиційним рішенням суду, яке набрало законної сили, а отже не потребують доказування при розгляді цієї справи, оскільки у вказаному розгляді бере участь особа ( ОСОБА_1 ), щодо якої встановлено ці обставини.

З постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2022 року вбачається, що апеляційну скаргу виконавчого комітету Тальнівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного суду від 21.06.2022 року у справі № 580/11586/21 залишено без змін.(а.с.25-28)

З розпорядження міського голови Тальнівської міської ради Сідька В.П. від 09.01.2023 року № 6-Рк вбачається, що ОСОБА_2 поновлено на посаді завідувача сектором внутрішнього аудиту фінансового управління Тальнівської міської ради.(а.с.54)

З платіжної інструкції від 16.05.2023 року № 2 (# 356925197) вбачається, що виконавчим комітетом Тальнівської міської ради здійснено перерахування коштів для поповнення рахунку ОСОБА_2 на суму 163 153, 93 грн. за призначенням: сплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 580/11586/21.(а.с.70)

З платіжної інструкція від 16.05.2023 року № 698 вбачається, що виконавчим комітетом Тальнівської міської ради здійснено перерахування коштів у сумі 17 04,03 грн. для сплати ЄСВ із середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 (а.с.71)

З платіжної інструкції від 16.05.2023 року № 1 (# 356896859) вбачається, що виконавчим комітет Тальнівської міської ради здійснено перерахування коштів у сумі 6 000 грн для оплати судових витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 (а.с.72)

З платіжної інструкції від 16.05.2023 року № 696 вбачається, що виконавчим комітет Тальнівської міської ради здійснено перерахування коштів у сумі 36 481, 62 грн. для сплати ПДФО із середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 (а.с.73)

З платіжної інструкції від 16.05.2023 року № 697 вбачається, що виконавчим комітет Тальнівської міської ради здійснено перерахування коштів у сумі 3 040,14 грн. для сплати військового збору із середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 (а.с.73 нижня частина аркуша)

З запиту Звенигородської окружної прокуратури від 31.05.2023 № 50/3-403 вих. 23 вбачається, що остання звернулась до виконавчого комітету Тальнівської міської ради та Тальнівської міської ради з вимогою про надання відомостей, які підтверджують вжиття заходів, у тому числі судового характеру, спрямованих на стягнення з винної особи шкоди, спричиненої виданням незаконного розпорядження від 05.05.2021 року № 244-Рк «Про звільнення ОСОБА_2 », а у випадку невжиття заходів щодо відшкодування шкоди завданої місцевому бюджету зазначити причину. Також вказаний запит містив вимогу про надання документів, що пов`язані з виконанням рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року у справі № 580/11586/21.(а.с.29-36)

З листа виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 12.06.2023 за вих. № 01-09/3372 вбачається, що за наслідками розгляду звернення прокуратури від 31.05.2023 № 50/3-403 вих. 23 виконавчий комітет Тальнівської міської ради відмовив окружній прокуратурі у наданні затребуваних документів з мотивів відсутності підстав для представництва прокурором інтересів Тальнівської міської територіальної громади. Зокрема, виконавчий комітет Тальнівської міської ради зазначив, що звернення із зворотною вимогою (регрес) до винної особи є правом, а не обов`язком органу місцевого самоврядування. Крім того, зазначив про наявність можливості самостійного вжиття заходів реагування, в тому числі судового характеру в інтересах Тальнівської міської територіальної громади.(а.с.37-38)

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 24 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» матеріальна шкода, завдана територіальній громаді незаконними рішеннями сільських, селищних, міських голів, голів районних у місті, районних та обласних рад, їх заступників, керівників управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів місцевого самоврядування, діями чи бездіяльністю посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом.

Сільські, селищні, міські, районні у місті, районні та обласні ради, сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної та обласної ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа є винною в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення відбулося з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11.04.1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок з відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі; відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Аналогічна правова позиція за в цілому релевантних обставин, викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі 401/1387/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Вирішуючи обґрунтованість підстав для представництва прокурором інтересів держави під час звернення з вказаним вище позовом, суд визнає, що наведене прокурором обґрунтування є належним та відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 37 постанови Верховного Суду від 04.11.2022 у справі № 420/18905/21, п. 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

З повідомлення Звенигородської окружної прокуратури від 28.09.2023 року № 50/3-726 вих-23 вбачається, що останньою повідомлено Тальнівську міську раду та виконавчий комітет Тальнівської міської ради як суб`єкта владних повноважень про звернення прокурора з позовом предметом якого є стягнення з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Тальнівської міської ради витрат, понесених внаслідок незаконного звільнення ОСОБА_2 , чим дотримано вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».(а.с.81)

Таким чином суд визнає, що незаконність звільнення ОСОБА_2 на підставі розпорядження голови Тальнівської міської ради Сідька В.П. від 05.05.2021 року № 244-Рк «Про звільнення ОСОБА_2 » була встановлена преюдиційними рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 та додатковим рішенням від 01.07.2022 року у справі № 580/11586/21.

За таких обставин ОСОБА_1 , як службова особа, яка винна у виданні незаконного розпорядження від 05.05.2021 року № 244-Рк «Про звільнення ОСОБА_2 », несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну виконавчому комітету Тальнівської міської ради та Тальнівській міській раді у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між протиправними, винними діями ОСОБА_1 та заподіянням майнової шкоди у розмірі 225 720,72 грн. органу місцевого самоврядування є прямий причинний зв`язок, що є підставою для настання відповідальності за завдану майнову шкоду згідно зі ст. 237 КЗпП України.

З огляду на наведене вище, суд визнає необґрунтованими наведені у відзиві твердження представника відповідача щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі, оскільки з дослідженим судом доказів достовірно встановлене невжиття органом місцевого самоврядування жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо про порушення інтересів держави, яка з огляду не невідкладність вжиття вказаних заходів (з огляду на скорочений строк позовної давності), кваліфікується судом як бездіяльність органу місцевого самоврядування, яка надає прокурору законні підстави для здійснення невідкладного захисту інтересів держави шляхом звернення з позовом в інтересах територіальної громади.( п. 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.)

Крім того, суд визнає необґрунтованими твердження представника відповідача про відсутність шкоди у розумінні ст. 22 ЦК України та відсутність підстав для стягнення шкоди з посиланням на ч. 4 ст. 191 ЦК України, оскільки факт завдання шкоди підтверджується дослідженими судом доказами, а правовою підставою для притягнення відповідача до цивільної відповідальності є ст. 237 КЗпП.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені Черкаською обласною прокуратурою під час здійснення інтересів держави в особі в особі виконавчого комітету Тальнівської міської ради та Тальнівської міської ради судові витрати у виді сплати судового збору у розмірі 3 385,82 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_1 ..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги першого заступника керівника Звенигородської окружної прокуратури Плетінь О.О. в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області, Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області до ОСОБА_1 , про стягнення шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь виконавчого комітету Тальнівської міської ради Звенигородського району Черкаської області () 225 720 (Двісті двадцять п`ять тисяч сімсот двадцять) гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Черкаської обласної прокуратури () понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 385 (Три тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 82 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий Баранов О.І.