Провадження № 4-с/161/6/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2024 Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

з участю: скаржника ОСОБА_1

державного виконавця - Грущук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконаця та скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обгрунтування якої зазначив, що на примусовому виконанні у Відділі ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 44850967, про стягнення з нього аліментів на підставі судового рішення в цивільній справі № 161/12547/14-ц. В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про накладення на нього штрафу в розмірі 74718,88 грн. Однак, із даним рішенням суб`єкта оскарження він категорично не погоджується, оскільки таке не містить ані обгрунтування суми заборгованості по аліментах та періоду її виникнення, ані мотивів, з яких виходив державний виконавець визначаючи розмір штрафу. Крім того, незрозумілою лишається та обставина, чи враховувалася сума коштів, яка була сплачена ним на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/12547/14-ц добровільно. Враховуючи наведене, просить суд визнати дії заступника начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. з приводу винесення постанови про накладення штрафу від 26.10.2023 року у виконавчому провадженні № 44850967 неправомірними та скасувати оскаржуване рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2023 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено стягувача у виконавчому провадженні № 44850967 ОСОБА_2 .

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав з підстав, які зазначені у його скарзі, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що на даний час його матеріальне становище позбавляє можливості сплачувати аліменти у встановленому розмірі.

Заступника начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених вимог та з огляду на розмір заборгованості, яка виникла з вини боржника у виконавчому провадженні № 44850967, вважає свої дії в повній правомірними.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, причини її неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 44850967, яке здійснюється на підставі судового рішення в цивільній справі № 161/12547/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, станом на 01.12.2021 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у виконавчому провадженні № 44850967, загальний розмір якої становить 84187 грн.

26.10.2023 року заступником начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. було винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 44850967, якою на ОСОБА_1 , через наявну у нього заборгованість зі сплати аліментів за понад три роки, накладено штраф у розмірі 74718,88 грн.

В ході розгляду справи судом також з`ясовано, що ОСОБА_1 на виконання судового рішення в цивільній справі № 161/12547/14-ц сплачував ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини поза межами виконавчого провадження.

У зв`язку з цим, 16.01.2024 року заступником начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. було винесено постанову про внесення виправлень у процесуальному документі з якої слідує, що станом на 01.10.2023 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 44850967 становить 76026,76 грн. Як наслідок, розмір накладеного на підставі постанови від 26.10.2023 року штрафу зменшено до 38013,38 грн.

Боржник ОСОБА_1 вважає спірну постанову про накладення на нього штрафу неправомірною, у зв`язку з чим просить скасувати її.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно абз. 3 ч. 14 ст. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Так, ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» доповнено частиною 14, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018 року, який вступив у дію 28.08.2018 року.

Статтею 58 Конституції України імперативно визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають звороті тої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі №1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Виходячи з вищевикладеного, зміни в законодавстві визначені у ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28.08.2018 року. На заборгованість по сплаті аліментів, яка існувала у боржника до 28.08.2018 року її розмір та тривалість накопичення вказана новація законодавства не розповсюджується.

Як вбачається із розрахунків заборгованості у виконавчому провадженні № 44850967, наданих представником суб`єкта в ході розгляду справи, розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.10.2023 року становить 76026,76 грн., а його обрахунок починається із листопада 2018 року.

Тобто, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Із наведеного слідує, що у заступника начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. були наявні усі правові підстави для накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, як це передбачено абз. 3 ч. 14 ст. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як було встановлено, постановою про внесення виправлень у процесуальному документі від 16.01.2024 року, якою внесено зміни до постанови про накладення штрафу від 26.10.2023 року у виконавчому провадженні № 44850967, на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 38013,38 грн., що становить 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відтак, вищевказані дії заступника начальника Відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції Грущук М.В. в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства, а тому жодних правових підстав для скасування оскаржуваної постанови суд не вбачає.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 за безпідставністю.

На підставі ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грущук Марії Вікторівни.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 07 лютого 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук