Справа №639/2940/23
Провадження №2/639/133/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

представника позивача Шеліпової Ю.А.,

представника відповідача - Катріч М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/2940/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною шести років, -

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною шести років, в якій вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 заробітку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04.11.2017 між сторонами було укладено шлюб. Однак спільне життя у сторін не склалося, на теперішній час сторони проживають окремо.

За час шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час малолітня дитина мешкає разом із позивачем по справі та знаходиться на її повному утриманні.

Повідомила, що їх спільна з відповідачем дитина має інвалідність з діагнозом: спастичний церебральний параліч, рухові порушення по GMFCS4-гр рівня, симптоматична міоклонічна епілепсія в анамнезі, затримка темпів психомовного розвитку G80, G40, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_1 самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом.

У свою чергу, батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не надає допомоги на її утримання.

Позивач зазначила, що перебуває відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Коштів які вона отримує від держави занадто мало для забезпечення нормального життя дитини та позивача.

Зазначила, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, має постійне місце роботи.

Також повідомила, що відповідач своїм батькам аліменти не сплачує, інших дітей не має, стягнень за виконавчим провадженням з нього не проводиться.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 09 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною шести років. Призначено судове засідання.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 06 грудня 2023 року у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів відмовлено.

11 грудня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого повідомила, що відповідач з даною позовною заявою не згоден, вважає її надуманою та безпідставною. Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, 26.02.2022 отримав поранення ноги, мав сім операцій,тривалий час лікувався, на даний час має індивідуальну програму реабілітації № 169 від 09.08.2023 та потребуває тривалої реабілітації. Має ІІІ групу інвалідності. Також повідомила, що відповідач надавав позивачу допомогу у розмірі 180 000,00 грн. на операцію, що відповідач не уникає спілкування з дитиною, допомоги, але позивача цікавить лише фінансова сторона, позивач не сприяє спілкуванню з дитиною. З урахуванням зазначених обставин просив позов задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн., але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення повнолітнього віку дитини.

15 грудня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої повідомила, що батько дитини з січня 2023 року у добровільному порядку допомоги на утримання дитини ані грошима, ані у будь-який інший спосіб не надає, то позивач була вимушена звернутись до суду. Також зазначила, що позивач не заявляє жодних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий період, та відповідно просить проводити стягнення лише з моменту звернення до суду з відповідним позовом, тобто з червня 2023 року. Наголосила, що відповідач, з урахуванням наданих документів, незважаючи на тимчасово встановлену 3 групу інвалідності, є працездатною особою, має постійне місце роботи та стабільний щомісячний заробіток, оскільки продовжує службу в ЗСУ. Доказів надання та потреби надання допомоги своїм батькам (слід звернути увагу, що з наданих документів неможливо достовірно встановити місцезнаходження батьків відповідача, тобто впевнитись, що вони дійсно знаходяться на тимчасово окупованій території) відповідач не надав, інших дітей або інших утриманців відповідач не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Також зауважила, що з урахуванням положень п. 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам» № 332 від 20.03.2022 року, відповідач як внутрішньо переміщена особа отримує щомісячну грошову допомогу у розмірі 3000 гривень як особа з інвалідністю. Крім того, в період своєї реабілітації відповідач надавав позивачу грошові кошти для проведення лікування дитини у значному розмірі понад 170 000,00 грн., що свідчить про наявність у нього змоги утримувати свою дитину та дружину у заявленому позивачем розмірі, який є обґрунтованим та доцільним з точки зору віку, стану здоров`я та матеріального становища дитини, а також з точки зору стану здоров`я, матеріального становища та сімейних обставин відповідача.

18 січня 2024 року від представника відповідача надійшли заперечення на відзив, згідно яких повідомила, що сума аліментів, яка була сплачена відповідачем у розмірі як мінімум 180 000,00 гривень, це сплата аліментів за 4 роки. Доньці відповідача тільки в цьому році виповниться 4 роки, позовна заява подана в червні місяці 2023 року , тож до 2027 року відповідач свої аліменти сплатив. Позивач обізнана про те, що її чоловік військовий, що він поранений, є інвалідом, має серйозні проблеми зі здоров`ям , потребує тривалої реабілітації, те що його батьки знаходяться в окупації і потребують допомоги. Також позивач обізнана про т,е що на її рахунок надійшли кошти від чоловіка, та надавались кошти ще і особисто. Але в позовній заяві вказує, що вона «самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дитину, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом. У свою чергу батько дитини ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не надає допомоги на її утримання». Зазначила, що позивач може оформити догляд за хворою дитиною та отримувати допомогу від держави. Просила суд призначити аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття з моменту винесення рішення суду, а не з моменту подання позовної заяви до суду.

19 лютого 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповіді Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, від 30.01.2024 № 03-08/172, копії відповіді Лозівської міської ради Харківської області Служби у справах дітей від 14.02.2024 № 01-25/426 щодо цільового витрачення аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копію листа Міністерства соціальної політики України від 23.01.2024 № 1/23-01-24.

20 лютого 2024 року в судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання, згідно якого вважаємо за необхідне, долучити до матеріалів справи належним чином посвідчені копії свідоцтва про народження старшого сина позивача, витягу з реєстру ДРАЦС про його народження, корінця медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років на його ім`я та квитанцій про перерахування позивачем на картковий рахунок відповідача грошових коштів в період з квітня 2022 року по травень 2023 на загальну суму 69 390 грн. Крім того повідомила, що на утриманні позивача, окрім спільної з відповідачем доньки, ще одна дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого вона є матір`ю одиначкою. Син позивача, як і спільна дитина сторін, є дитиною з інвалідністю зі встановленим діагнозом: дегенеративна міопія, розшарування та розриви сітківки обох очей, афакія, що також покладає на позивача додаткове навантаження. відповідач жодного разу не перераховував позивачу грошові

коштів з призначенням платежу: «аліменти на утримання дитини». Сторони по справі, протягом

тривалого часу проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та спільний бюджет,

витрачання коштів з якого здійснювали за спільною домовленістю, при цьому здійснювали один

одному перерахування коштів з власних рахунків на відповідні потреби. Більше того, навіть після

фактичного припинення сімейних стосунків, незважаючи на невиконання в добровільному

порядку своїх обов`язків щодо сплати аліментів на утримання спільної дитини, позивач

продовжувала перерахувати відповідачу грошові кошти на його прохання в період проходження

ним військової служби в ЗСУ.

Представник позивача адвокат Шеліпова Ю.А., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 08 червня 2023 року № б/н, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат Катріч М.М., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 23.10.2023 № АН1221553, в судовому засіданні не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог, та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000,00 грн., але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення повнолітнього віку дитини. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечувала.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

В судовому засіданні було встановлено, що 04 листопада 2017 року між сторонами було укладено шлюб, який був зареєстрований Борівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 64. (а.с. 13)

Від шлюбу у сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 11 березня 2020 року. (а.с. 14).

Представник позивача в судовому засіданні зазначила, що сторони до теперішнього часу перебувають у шлюбі, спільне життя у сторін не склалося, на теперішній час вони мешкають окремо. Малолітня дитина проживає разом з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні.

Згідно довідок № 1311- та №1311- від 12.04.2022, виданими Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, позивач ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін по справі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має інвалідність з квітня 2023 року, що підтверджується довідкою від 24.05.2023, виданою КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» Харківської міської ради (т. 1 а.с. 18).

Згідно з корінцем медичного висновку № 30 від 10 червня 2021, виданого КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має захворювання: спастичний церебральний параліч, рухові порушення по GMFCS4-гр рівня (т. 1 а.с. 16).

Дитина сторін потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою про потребу дитини (дитини-інваліда ) у домашному догляді від 28.02.2023 № 27, виданою КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» (т. 1 а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15 травня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується наказом директора «Сана-лайт» № 6/05-К від 12.05.2020(а.с.19).

Згідно наказу директора «Сана-лайт» № 1/03-К від 01.03.2023, ОСОБА_1 надана відпустка по догляду за дитиною, у зв`язку з потребою у домашньому догляді по стану здоров`я з 01 березня 2023 року по 28 лютого 2024 року (а.с. 41).

Як зазначає представник позивача, коштів, які отримує ОСОБА_1 від держави недостатньо для забезпечення нормального рівня життя її дитини, у зв`язку з чим і просить стягнути аліменти на утримання дитини.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Представник позивача в судовому засіданні просила стягнути з відповідача аліменти на утримання слільної доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В свою чергу, представник відповідача заперечувала проти розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку щомісячно. Враховуючи майновий стан відповідача та йото стан здоров`я відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. на місяць.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого 28.08.2023 (а.с.108).

Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 20 квітня 2023 року № 3353, ОСОБА_2 перебуває у ЗСУ з 09.2021 року (а.с. 101).

ОСОБА_2 має поранення, пов`язане із захистом батьківщини, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 22 серпня 2022 року № 3563 (а.с.102)

На даний час має індивідуальну програму реабілітації № 169 від 09 серпня 2023 та потребуває тривалої реабілітації (а.с. 105-107).

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначила, що на утриманні у відповідача перебувають його батьки, які знаходяться на тимчасово окупованій території.

Всупереч ст.ст. 76-78 ЦПК України, стороною відповідача не надано будь-яких належних та допустимих доказів щодо надання та потреби надання допомоги відповідачем своїм батькам. Отже, суд приходить до висновку, що будь-які особи на утриманні відповідача відсутні (т. 1, а.с.119-122).

Також, представник відповідача повідомила, що ОСОБА_2 надавав позивачу допомогу у розмірі біля 170 000,00 грн.

В свою чергу, представник позивача не заперечувала щодо отримання вищезазначених коштів. Однак зазначила, що кошти надавались під час спільного проживання сторін, а саме: до січня 2023 року, значна частина яких була витрачена на лікування спільної дитини сторін. Зазначила, що позивач також перераховувала на рахунок відповідача кошти, що свідчить про те, що подружжя підтримувало один одного під час спільного проживання.

Отже доводи сторони відповідача щодо перерахування на рахунок відповідача коштів у період до січня 2023 року не приймаються судом до уваги при вирішенні питання про стягнення аліментів, оскільки позивач просить стягнути з відповідача аліменти з дня звернення до суду, а саме: з 08 червня 2023 року, а не за минулий період часу.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Як вбачається з позовної заяви позивач просила стягнути з відповідача аліменти саме у частці від доходу відповідача, оскільки він є військовослужбовцем та має постійний дохід, а не в твердій грошовій сумі, як то зазначає сторона відповідача.

Отже, суд враховуючи стан здоров`я дитини, а саме те, що дитина страждає на ряд захворювань, є інвалідом, стан здоров`я платника аліментів, який є інвалідом ІІІ групм, у зв`язку з пораненням потребує реабілітації, його майновий стан є військовослужбовцем, має постійний дохід, а також враховуючи те, що на його утриманні відсутні інші особи, а також виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/5 заробітку щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шести років, посилаючись на те, що їх спільна дитина має вади фізичного та психічного характеру та потребуває домашнього догляду, у зв`язку з чим позивач не має можливості працювати.

Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Відповідно до положень ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Представник позивача повідомила, що позивач потребує допомоги на утримання як дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, посилаючись на те, що не працює, оскільки спільна дитина сторін потребує постійного стороннього догляду, соціальної допомоги, яку позивачу надає держава, недостатньо для забезпечення нормального рівня життя.

У рішенні суду вище вже було встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність, має ряд захворювань, потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим позивач не працює, на даний час дитина ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір`ю, яка здійснює догляд за нею.

З копії відповіді Міністерства соціальної політики України від 23.01.2024 № 1/23-01-24 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Золочівської районної державної адміністрації Львівської області, як отримувач державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю та допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам на дитину ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (т. 2, а.с.31-32).

В свою чергу, педставник відповідача, заречечуючи проти стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, яка має вади фізичного або психічного розвитку, посилалась на матеріальний стан відповідача та стан його здоров`я.

Як вже було встановлено судом, відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем, 26.02.2022 отримав поранення ноги, мав сім операцій,тривалий час лікувався, на даний час має індивідуальну програму реабілітації № 169 від 09.08.2023 та потребуває тривалої реабілітації. Має ІІІ групу інвалідності, будь-які особи на утриманні відповідача відсутні.

Разом з тим, суд наголошує, що право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень, і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина-інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною шестирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У даному випадку, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має інвалідність, має захворювання: спастичний церебральний параліч, рухові порушення по GMFCS4-гр рівня, потребує постійного стороннього догляду, у зв`язку з чим позивач не працює.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи матеріальний стан платника і одержувача аліментів, а саме те, що відповідач є працездатною особою, має постійний дохід, є інвалідом ІІІ групи, потребує витрат на свою реабілітацію, в свою чергу позивач постійного доходу не має, у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашньому догляді по стану здоров`я, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шести років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В свою чергу, суд звертає увагу, що діючим законодавством не передбачено обов`язковості стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини саме у розмірі не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною шести роківпідлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 08.06.2023.

Відповідно дост. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5 , 12, 13, 76-81, 141, ч.4 ст. 223, 265, 430 ЦПК України, ст. ст. 75, 80, 84, 88, 180-184,191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною шести років задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення повнолітнього віку дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина, у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 06.12.2017, орган, що видав 6330, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , паспорт № НОМЕР_6 , виданий 17.07.2017, орган, що видав 2320, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою : АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 26.02.2024

Суддя В. В. Труханович