ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2695/23

Провадження № 22-ц/4820/584/24

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І. секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №682/2695/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 грудня 2023 року (суддя Зеленська В.І.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство) вказувало, що 02 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №810986723. А 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників №171 від 01.02.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №810986723 від 02.04.2021. Також, 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах прав вимоги.

Позивач посилається на те, що відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 Товариство набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 124574, 35 грн, з яких: 21996,70 грн - сума заборгованості по основному боргу; 102577, 65 грн - сума заборгованості по відсоткам, адже ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та припинив повертати позичальнику наданий йому кредит в строки, передбачені Кредитним договором. І з моменту отримання права вимоги до відповідача Товариством не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Так як ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №810986723 в розмірі 124574, 35 грн, тому позивач і просив суд стягнути її з відповідача.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором №810986723 від 02.04.2021 в сумі 124574,35 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вказує, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, такий строк встановлений пунктом 1.2. договору кредитування та додатковою угодою. А право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. Оскільки дана вимога не пред`являлась, тому право первісного кредитора, ТОВ «Таліон Плюс» та позивача, як кредитодавців, нараховувати проценти припинилось. Апелянт зазначає, що твердження позивача про те, що проценти за «користування кредитом» нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, свідчать про помилкове розуміння позивачем правової природи процентів, що сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України.

ОСОБА_1 також посилається на те, що з наданих позивачем розрахунків вбачається нарахування процентів за користування кредитом у різному розмірі, тобто відбувалась зміна розміру процентної ставки за користування кредитом, про що відповідача не було повідомлено. Також, заявлені позивачем вимоги у частині нарахування пені за невиконане зобов`язання значно перевищує половину суми, яка має бути надана за даним договором, крім цього пеня за таке порушення не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Судом першої інстанції не враховано допущені порушення з боку позивача у частині розміру нарахування процентів після спливу строку кредитування. При цьому, суд першої інстанції встановив, що паспорт споживчого кредиту, де вказані розміри процентних ставок, не підписаний відповідачем, що унеможливлює дослідження даного доказу.

Поміж того, апелянт вказує, що з наданих позивачем розрахунків також неможливо встановити, як саме розрахувалась сума несплачених відсотків за користування коштами. Натомість з розрахунків, що були надані позивачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається нерівномірне нарахування процентів за користування коштами. Судом першої інстанції при прийнятті рішення не було враховано, що розрахунок заборгованості позичальника здійснено неправильно, він є необґрунтованим. В матеріалах справи не міститься зрозумілого детального розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем за всіма договорами. Так, у наданих розрахунках, у графі нарахування процентів за 05.01.2023, відповідачеві було нараховано 75015,87 грн процентів, що унеможливлює точний підрахунок правильності нарахування, і це не було враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Крім того, ОСОБА_1 наголошує на тому, що в позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, а саме відповідач припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені Кредитним договором. Однак, така обставина не відповідає дійсності, адже згідно квитанцій, що наявні у апелянта, він виконував належним чином свої зобов`язання перед первісним кредитором шляхом здійснення переказів грошових коштів на рахунок первісного кредитора на загальну суму 26 540 грн, що повністю покриває суму кредиту і підтверджується розрахунком заборгованості, яка наявна у матеріалах справи.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості про будь-які правочини, що укладались між первісним кредитором, ТОВ «Таліон Плюс», позивачем з однієї сторони та відповідачем, що свідчить про порушення суб`єктного складу договору факторингу між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» та між ТОВ «Таліон Плюс» та позивачем.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2024 року відзив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Згідно частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями часини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно положень частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що 02 квітня 2021 року між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 був укладений Договір № 810986723, що підписаний електронним підписом відповідача, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора - MNV77M4W .

Відповідно до п.1.1, 1.2 Договору № 810986723 кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 20000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» TOB "Манівео швидка фінансова допомога". Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення Договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання кредиту.

Згідно п.1.4.1, 1.4.2 Договору № 810986723 за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 124,10 процентів річних, що становить 0,34 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.3. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

В силу положень 1.4.3. Договору № 810986723 у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку статті 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього Договору.

Пунктами 1.7.2, 1.8 Договору № 810986723 передбачено, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2. Договору, нараховуються за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання кредиту та до дня фактичного повернення суми кредиту позичальником.

У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі сплачена позичальником сума погашає вимоги у такій черговості: - у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом; - у другу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту (за наявності); - у третю чергу сплачуються нараховані проценти за користування кредитом; - у четверту чергу сплачується сума кредиту (у разі зобов`язань щодо її повернення); - у п`яту чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору (п.3.10 Договору № 810986723).

Відповідно до п. 4.3, 4.4 Договору № 810986723 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначено в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.

Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис (п. 4.4. Договору № 810986723) (а.с.6-8).

З Графіку розрахунків вбачаться, що сторони погодили суму кредиту у розмірі 20 000 грн, нараховані проценти у сумі 2040 грн та термін платежу до 02.05.2021 (а.с.8 зворот).

07 квітня 2021 року між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору № 810986723 від 02.04.2021, якою сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 2000 грн з 07.04.2021 на строк дії Договору та викладено Графік розрахунків в новій редакції: термін платежу - 02.05.2021, загальна сума кредиту 22000 грн, нараховані проценти 2210 грн, до сплати (разом) 24210 грн (а.с.10, 10 зворот).

З платіжного доручення № 579а1с80-2а07-497d-b1ad-d8a8ae638842 від 02.04.2021 вбачається, що TOB "Манівео швидка фінансова допомога" переказало на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 20000 грн за договором № 810986723 від 02.04.2021 (а.с.58), а також грошові кошти в сумі 2000 грн, що стверджується платіжним дорученням № ас474ааd-c484-46ed-baf5-fc0bfac619ed від 07.04.2021 (а.с.59).

28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ "Таліон Плюс" за плату права вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняло належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.11-13).

31 грудня 2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.11, 68).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 171 від 01.02.2022 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 810986723, загальна сума заборгованості 113444,11 грн, з яких: 21996,70 грн - заборгованість по основному боргу, 91447,41 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 64-65).

20 жовтня 2022 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладений Договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ "Таліон Плюс" передало (відступило) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" прийняло належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.14-16).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 на суму 124 574,35 грн, з яких: 21996,70 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 102 577,65 грн - заборгованість за відсотками (а.с.16).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №810986723 від 02.04.2021 вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 31.08.2023 становить 124 574,35 грн, з яких: 21996,70 грн - заборгованість по основному боргу; 102 577,65 грн - заборгованість за відсотками (а.с.17).

З наданого представником позивача розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за Договором №810986723 від 02.04.2021 вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 02.04.2021 надано кредит в сумі 20000 грн; 07.04.2021 надано кредит в сумі 2000 грн, а всього 22000 грн.

Відповідач в період з 02.05.2021 по 02.12.2021 здійснював часткове погашення кредитної заборгованості загальну суму 26540,00 грн, а саме: 02.05.2021 - 2210,00 грн; 01.06.2021 - 5610,00 грн; 02.07.2021 - 4581,00 грн; 03.08.2021 - 2957,00 грн; 02.09.2021 - 2772,00 грн; 03.09.2021 - 93,00 грн; 04.10.2021 - 2865,00 грн; 03.11.2021 - 2772,00 грн; 02.12.2021 - 2680,00 грн. І відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.60-63) станом на 01.02.2022 загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 за Договором №810986723 від 02.04.2021 становить 113444,11 грн, з яких: 21996,70 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 91447,41 грн - заборгованість за відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із законності, обґрунтованості і доведеності наявності підстав для стягнення з відповідача 124574,35 грн кредитної заборгованості. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог, а розрахунки заборгованості, що надані позивачем, є зрозумілими і достатніми.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 02 квітня 2021 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в електронній формі Договір №810986723, за умовами якого з урахуванням укладеної 07 квітня 2021 року сторонами додаткової угоди до нього, вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 22000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Після закінчення строку кредитування (Дисконтний період) 30 днів ОСОБА_1 не повернув позику, сплативши 02.05.2021 2210 грн відсотків і продовживши відповідно до п. 1.3 Договору №810986723 Дисконтний період, сплатив: 01.06.2021 5610 грн відсотків, 02.07.2021 4580,40 грн відсотків, 03.08.2021 - 2956,80 грн відсотків, 02.09.2021 2772 грн відсотків, 03.09.2021 92,40 грн відсотків, 04.10.2021 2864,09 грн відсотків, 03.11.2021 2771,70 грн відсотків, 02.12.2021 2679,31 грн відсотків та за період з 02.07.2021 по 01.02.2022 відповідач сплатив 3,30 грн заборгованості по тілу кредиту.

Також, відповідно до договорів факторингу ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором №810986723 від 02.04.2021 ТОВ «Таліон Плюс», яке також відступило це право ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав обов`язків за Договором №810986723 від 02.04.2021, а тому наявні законні підстави для стягнення з позичальника на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основним боргом в сумі 21996,70 грн. А доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення в цій частині є голослівними, а відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, постановляючи судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам, міськрайонний суд невірно розрахував суму заборгованості по відсотках, врахувавши наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем розрахунки по відсоткам, не відповідають умовам Договору №810986723 від 02.04.2021 та нормам чинного законодавства, а тому не приймає їх до уваги як належні та допустимі докази, і з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Так як вбачається з наданих суду розрахунку заборгованості по Договору №810986723 від 02.04.2021, що виконаний представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Грибановим Д.В. (а.с.17), борг позичальника ОСОБА_1 станом на 31.08.2023 складає 124574,35 грн., з яких: 21996,70 грн - сума заборгованості по кредиту; 102577,65 грн - сума заборгованості по відсотках.

Однак, в цьому розрахунку відсутні будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування коштами, розміру відсоткової ставки тощо.

З даних розрахунку заборгованості по Договору №810986723 від 02.04.2021, що виконаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.60-63), борг позичальника ОСОБА_1 станом на 01.02.2022 складає: 21996,70 грн заборгованості по кредиту, разом з тим відсутня сума розміру заборгованості по відсотках: в графі «нараховано процентів» за період з 02.04.2021 по 01.02.2022 117984,11 грн, в графі «сплачено процентів» - 117984,11 грн., в графі «до сплати» - математично додавши усі суми -113444,11 грн.

При цьому, встановивши не сплату з 01.01.2022 ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами і, як наслідок, не продовження останнім Дисконтного періоду (п. 1.3.) та враховуючи невиконання позичальником зобов`язань по поверненню основного боргу по кредиту та керуючись положеннями п.1.4.3. та п. 1.7.2. Договору №810986723 від 02.04.2021, що узгоджений сторонами, апеляційний суд вважає, що розрахунок відсотків за користування позичальником кредитними коштами за період з 02.04.2021 (дата отримання кредиту) по 06.03.2023 (дата набуття позивачем права вимоги до відповідача) є наступним:

-340 грн (1.70% в день від суми кредиту 20000 грн) х 8 днів (період з 02.04.2021 по 07.04.2021) = 2720 грн;

-340 грн (1.70% в день від суми кредиту 22000 грн) х 22 дня (період з 08.04.2021 по 01.05.2021) = 7480 грн;

-506 грн ((2.30% в день від суми кредиту 22000 грн) х 670 днів (період з 02.05.2021 по 06.03.2023) = 339020 грн.

І враховуючи сплату ОСОБА_1 у період часу з 02.05.2021 по 02.12.2021 26540 грн відсотків, тому заборгованість позичальника по відсоткам становить 322680 грн (2720 грн + 7480 грн + 339020 грн 26540 грн).

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, його висновки в частині визначення розміру заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами не відповідають обставинам справи та відповідно порушують норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає зміні в мотивувальній частині щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами.

Керуючись принципом диспозитивності судового процесу та враховуючи позовні вимоги, апеляційний суд вважає, що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 102577,65 грн заборгованості по відсоткам.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також не погоджується із доводами апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення відсотків із ОСОБА_1 , нарахованих, за твердженням скаржника, після закінчення установлених кредитним договором строків, оскільки відповідно до п. 4.3 Договору сторони погодилися, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в пункті 1.7.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України.

В своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 559/1605/18 Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 627 ЦК України свідчить, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладенні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно.

Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статями 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування (дисконтного періоду), а також передбачили право кредитора протягом 90 днів починаючи з першого дня прострочення виконання зобов`язання нарахувати відсотки у визначеному договорами розмірі.

При цьому договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Посилання апелянта на те, що заявлені позивачем вимоги у частині нарахування пені за невиконане зобов`язання значно перевищує половину суми, яка має бути надана за даним договором та крім цього пеня за таке порушення не може бути збільшена за домовленістю сторін не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду із позовом до ОСОБА_1 , вимог про стягнення пені не заявляло. Нараховані кредитором відсотки за користування кредитними коштами не є штрафними санкціями, оскільки є платою за користування кредитом, яка передбачена умовами кредитного договору, укладеного з відповідачем.

Аргументи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 не було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні є неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За змістом указаної норми боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора (див. постанову Верховного Суду України у від 23 вересня 2015року у справі №6-979цс15).

Ні законом, ні договором, не встановлений обов`язок сторін за договором факторингу повідомити боржника про відступлення права вимоги.

Відтак, неповідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитним договором не спростовує факт заміни кредитора у зобов`язанні та не звільняє відповідача від виконання зобов`язання за цим договором.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України).

Оскільки апеляційним судом змінюються мотиви оскаржуваного судового рішення щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись статтями 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 грудня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину цього рішення щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам, в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 07 березня 2024 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай