ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/860/23 Номер провадження 22-ц/814/553/24Головуючий у 1-й інстанції Путря О.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.

суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало, що 27.04.2021 р. між сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 60 000 грн. на строк 24 тижні - до 12.10.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86587500% в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 9000 грн., який зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 81 442,25 грн., яку позивач просив стягнути.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором №187449-КС-003 від 27.04.2021 року в розмірі 81442,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судові витрати в сумі 2147 грн.

Задоволення позовних вимог обґрунтовано доведеністю позивачем правових підстав для стягнення з відповідача розміру кредитної заборгованості.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначала, що позивачем не надано документів, які б свідчали про факт укладання нею договору позики та відповідно отримання коштів за таким договором, що виключає підстави для стягнення з нею зазначених в позовній заяві коштів в якості заборгованості.

Вказує, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту суперечить положенням ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки включає непропорційно велику суму відсотків за користування кредитом на розмір комісії, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливою умовою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.04.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №187449-КС-003 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 60000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити плату за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в п. 1 договору.

Так, умовами кредитного договору визначено: строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка в день - 0,86587500, фіксована; комісія за надання кредиту - 9000 грн.; загальний розмір наданого кредиту - 60000 грн.; термін дії договору до 12.10.2021.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку (графік погашення кредиту визначений сторонами в п. 3 договору).

ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором №187449-КС-003 про надання кредиту, перерахувавши 27.04.2021 року відповідачу на картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний позичальником ОСОБА_1 в особистому кабінеті, грошові кошти у розмірі 60000 грн. одним платежем, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 від 27.04.2021 року.

Відповідно до інформаційних довідок ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила 9 платежів онлайн через платіжний сервіс «Platon», а саме: 07.11.2021 року - 1100 грн. (довідка №108/03 від 09.03.2023 р.), 12.05.2021 року - 11000 грн. (довідка №103/03 від 09.03.2023 р.), 31.05.2021 року - 11000 грн. (довідка №104/03 від 09.03.2023 р.), 31.07.2021 року - 11000 грн. (довідка №105/03 від 09.03.2023 р.), 17.08.2021 року - 11000 грн. (довідка №106/03 від 09.03.2023 р.), 13.09.2021 року - 11000 грн. (довідка №107/03 від 09.03.2023 р.), 25.11.2021 року - 1000 грн. (довідка №109/03 від 09.03.2023 р.), 23.12.2021 - 2000 грн. (довідка №110/03 від 09.03.2023 р.), 31.01.2022 року - 1000 грн. (довідка №111/03 від 09.03.2023 р.).

Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 14.03.2023 року утворилась заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором, що підтверджується випискою з балансового рахунку та становить 81442,25 грн., з яких: - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 23 433,49 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 55 942,39 грн.; заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту - 2 066,37 грн.

Отже, станом на день подачі позову до суду відповідач борг за кредитним договором в розмірі 81442,25 грн. не повернула.

Також, районним судом встановлено, що перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач ОСОБА_1 самостійно ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвавшись в ПС та створивши Особистий кабінет (після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна Особистого кабінету, тобто за номером мобільного телефона, зазначеного ОСОБА_1 і одноразового ідентифікатора), доступ до якого присутній лише у споживача, а не кредитодавця.

При реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачем було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_3 та електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору

Кредитний договір №187449-КС-003 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-6155 27.04.2021 14:36:49».

На підтвердження укладення договору №187449-КС-003 від 27.04.2021 року позивачем надано візуальну послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 27.04.2021 о 13:29:18 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_3 , зайшла у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор G-6155 направлявся відповідачеві шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер НОМЕР_3 , який вказувався нею при реєстрації на сайті.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір був підписаний відповідачем 27.04.2021 року о 14:36:49 шляхом введення одноразового ідентифікатора G-6155 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачеві на її номер телефону НОМЕР_3 , визначений нею як фінансовий, у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 Цивільного кодексу України, що доводить волевиявлення відповідача на укладання кредитного договору у такий спосіб та отримання нею кредитних коштів.

Колегія суддів погоджується з даним судовим рішення, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України в становлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку по своєчасному поверненню кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять вказівку на обставини, які-б свідчили про їх помилковість.

Так, твердження ОСОБА_1 про те, що вона не укладала кредитний договір, не підписувала його та не отримувала коштів, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про доведеність позивачем факту укладання кредитного договору та надання фінансовою компанією їй кредитних коштів.

На існування між сторонами кредитних правовідносин вказує також і часткове виконання позичальником свого обв`язку у вигляді здійснення нею чергових платежів.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було здійснено дев`ять платежів по кредитному договору №187449-КС-003, де платником зазначена саме ОСОБА_1 , вказана її електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код та з яких саме карток були здійснені всі зарахування.

На дату звернення банком до суду, відповідачем частково погашена заборгованість, що в свою чергу свідчить, що особа брала оспорюваний кредит та про погодження нею з умовами та правилами.

Окрім того, в заяві кредитного договору зазначено адресу ОСОБА_1 , її паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, котрі належать останній, шо є підтвердженням здійсненою нею процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 07 лютого 2024 року.

Судді: О. І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна