Провадження № 22-ц/812/367/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 лютого 2024 року м. Миколаїв

справа № 468/2108/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області, постановлену 18 січня 2024 року суддею Янчуком С.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту не зазначена), у справі за заявою

ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, про встановлення факту батьківства,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеною вище заявою.

Заявниця зазначала, що є піклувальницею онука ОСОБА_2 . При народженні дитини батько був записаний зі слів її доньки матері дитини, але фактично батьком її онука є ОСОБА_3 , який будучи військовослужбовцем, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув.

Встановлення факту батьківства їй необхідно для отримання дитиною одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року провадження у справі закрито, у зв`язку з неможливістю розгляду справи у порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду мотивована тим, що заява ОСОБА_1 за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язана з публічно-правовими відносинами заявниці з державою. При цьому суд послався на постанову Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована помилковістю висновків суду, оскільки Велика Палата Верховного Суду прийняла рішення, яким відступила від висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 22 березня 2023 року, на який посилається суд першої інстанції. Тому відповідно до статті 315 ЦПК України, розгляд справ про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами віднесено до компетенції місцевих загальних судів.

2.Мотивувальна частина

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як піклувальниця малолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт батьківства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно його сина ОСОБА_2 .

Заінтересованою особою у справі зазначено Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області.

Заявниця зазначала, що при народженні дитини батько був записаний зі слів її доньки матері дитини. Проте, фактично батьком малолітнього ОСОБА_2 є загиблий військовослужбовець ОСОБА_3 .

Встановлення факту батьківства необхідне заявниці для отримання дитиною одноразової грошової допомоги на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Позиція апеляційного суду

Закриваючи провадження у справі на підставі пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України, з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції зазначив, що вимоги заявниці пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження)за її підопічним ОСОБА_2 певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, а за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою.

При цьому суд першої інстанції послався на висновок Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

Аналіз правових норм Закону № 2011-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975), свідчать, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, одноразова грошова допомога виплачується: 1) членам сім`ї військовослужбовця; 2) якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Той факт, що смерть ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини, у справі, що переглядається, не заперечується.

Отже, спірним питанням у межах розгляду цієї справи є те, чи малолітній ОСОБА_2 належить до членів сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 , які відповідно до статті 161 Закону № 2011-XII мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), де вважала за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баштанського районного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова

---------------------------------

Повну постанову складено 26 лютого 2024 року