КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/4579/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 лютого 2024 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А..,

за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними та стягнення коштів, -

УСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду в позовом до АТ «КБ «Приватбанк», в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у наданні йому пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосовно звільнення від нарахування процентів за позикою, оформленою в АТ КБ «Приватбанк» (картковий рахунок № НОМЕР_1 ), а також стягнути із АТ КБ «Приватбанк» на його користь 38 702,72 сплачених процентів за договором кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 17 жовтня 2017 року він відкрив в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № НОМЕР_1 ) із кредитним лімітом в розмірі 500 грн, який в подальшому збільшено до 50 000 грн.

За період використання кредитного ліміту АТ КБ «Приватбанк» відбулось нарахування відсотків у загальній сумі 38 702,72 грн (станом на 31.07.2022), що підтверджується довідкою від 03.09.2022, виданою АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2018 по 31.07.2022.

06.12.2021 позивач звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» з проханням скасувати нарахування відсотків за використання кредитного ліміту та зарахувати суму раніше сплачених відсотків за використання кредитного ліміту у рахунок погашення «тіла» кредиту, надавши відповідні документи, що підтверджують право позивача на пільгу, передбачену ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але йому було відмовлено, оскільки ОСОБА_1 як співробітник поліції, не є військовослужбовцем, тому дія вказаного Закону на нього не розповсюджується.

Також вказував, що з 2008 року по теперішній час він проходить службу в органах внутрішніх справ України. А у період з 24 листопада 2014 року по 24 грудня 2014 року він перебував у відрядженні для виконання службових (бойових) завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», безпосереднього несення служби в умовах проведення антитерористичної операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2015 року Головним управлінням МВС України у Одеській області.

Вважає, що відмова АТ КБ «Приватбанк» в застосуванні пільги за період використання кредитного ліміту, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суперечить чинному законодавству та є неправомірною.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Голенєва О.І. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні рішення суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач не має права на застосування пільги, передбаченої ч. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки договір з відповідачем було укладено після перебування його в зоні проведення АТО, але якщо і застосовувати дану норму права то виключно з 24.11.2014 по 24.12.2014.

Судом не враховано, що вищевказаною нормою Закону, зазначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язання перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Не надано належної оцінки доказам, які підтверджують, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та йому видане відповідне посвідчення.

Звертає увагу на практику Верховного Суду щодо тлумачення терміну «особливий період» у постанові від 25.04.2018 р. у справі №205/1993/17-ц, в якій зазначено, що особливий період діє в України від 17.03.2014р. після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014р. № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» і триває дотепер. Вказує, що безпосередня участь позивача ОСОБА_1 у бойових діях, спрямованих на захист батьківщини, під час дії особливого періоду дає підстави для висновку, що на спірні правовідносини пошируюється дія пунтку 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей »

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Рожко С.М., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість. В своїх доводах зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» № 1357 - IX від 03.03.2021 внесено зміни до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, п. 15 ст. 14 викладено в новій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь їх час призову, а військовослужбовцям під час особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, забезпечені їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Міністерство оборони України листом від 21.05.2021 надало роз`яснення щодо підстав для отримання пільг військовослужбовцям під час дії особливого періоду.

Військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період на весь час їх призову або військовослужбовці, які проходять військову службу під час дій особливого період, які брали або беруть участь у здійсненні заході із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів мають право на вказані пільги.

Вказує, що позивач перебував у відрядженні для виконання службових (бойових) завдань з 24.11.2014 по 24.12.2014.

Отже, виключно за вказаний період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони позивач мав право на такі пільги.

Звертає увагу, що кредитний договір був укладений 17.10.2017, тобто майже через 3 роки після закінчення періоду, за який позивач мав право на передбачені законом пільги.

Крім того, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначено, що дія закону поширюється, зокрема на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Національна поліція України не є правоохоронним органом спеціального призначення, а отже на поліцейських не поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Поліцейські мають право на пільгу виключно в період їх участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Також помилковими вважає посилання позивача на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 306/1157/15, від 30.05.2018 у справі № 521/12726/15-ц, від 10.01.2019 у справі № 327/353/16-ц, від 04.09.2019 у справі № 554/10264/17, оскільки обставини у вказаних справах не є релевантними з обставинами даної справи, так як стороною по справі були військовослужбовці, правоохоронці органів спеціального призначення, мобілізовані військовослужбовці, а не поліцейські Національної поліції.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Голенєва О.І. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рожко С.М. у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що 17 жовтня 2017 року ОСОБА_1 відкрив в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № НОМЕР_1 ) із кредитним лімітом в розмірі 500 грн, який в подальшому збільшено до 50 000 грн.

За період використання кредитного ліміту АТ КБ «Приватбанк» відбулось нарахування відсотків у загальній сумі 38 702,72 грн (станом на 31.07.2022), що підтверджується довідкою від 03.09.2022, виданою АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2018 по 31.07.2022.

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до відділення АТ КБ «Приватбанк» з проханням скасувати нарахування відсотків за використання кредитного ліміту та зарахувати суму раніше сплачених відсотків за використання кредитного ліміту у рахунок погашення «тіла» кредиту та надав документи, що на його переконання підтверджують право позивача на пільгу, передбачену ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», але йому було відмовлено.

Судом також встановлено, що з 2008 року по теперішній час він проходить службу в органах внутрішніх справ України.

У період з 24 листопада 2014 року по 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні для виконання службових (бойових) завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», безпосереднього несення служби в умовах проведення антитерористичної операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2015 року Головним управлінням МВС України у Одеській області.

Національний банк України у листі від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаром або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначена законом пільга про не нарахування та несплату позичальником процентів за користування кредитними коштами розповсюджуються на саме на період перебування відповідного пільговика безпосередньо у зоні АТО/ООС та здійснення визначених законом заходів.

Суд також вказав, що кредитний договір укладений з банком майже через три роки після закінчення періоду, за який позивач мав право на передбачені законом пільги, а отже у останнього відсутнє право на пільгу щодо не нарахування процентів за укладеним з АТ КБ «Приватбанк» кредитним договором.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"-учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що сфера дії цього закону поширюється на: військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки та оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України" на території Луганської та Донецької областей розпочато антитерористичну операцію.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 01 березня 2014 року, яке введене в дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, констатовано виникнення кризової ситуації, яка загрожує національній безпеці України та вимагає необхідності вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів громадян України, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів України, недопущення втручання в її внутрішні справи.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, як станом на дату набуття позивачем статусу учасника АТО, так і станом на день виникнення спірних правовідносин з банком) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 1357-IX від 30.03.2021, яка набрала чинності 23 квітня 2021 року та була чинною станом на визначений позивачем період спірних правовідносин квітень - грудень 2021 року) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За приписами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вперше часткову мобілізацію оголошено на підставі Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 1126-VII.

Національний банк України у листі від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Правовідносини між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк»за договором про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) носять зобов`язальних характер.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на наявність у нього пільг щодо сплати процентів та комісії за користування кредитною лінією, передбачених п. 15 ст. 14 Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей".

Разом з тим, як вбачається із долучених до позову документів, вбачається, що ОСОБА_1 з2008 рокупроходить службу в органах внутрішніх справ України, а у період з 24 листопада 2014 року по 24 грудня 2014 року він перебував у відрядженні для виконання службових (бойових) завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», безпосереднього несення служби в умовах проведення антитерористичної операції в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, та має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 29 липня 2015 року Головним управлінням МВС України у Одеській області.

Отже, виключно за вказаний період здійснення заходів і забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях позивач мав право на пільги передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналогічну правову позицію з питань звільнення військовослужбовців від сплати відсотків, штрафів та пені за кредитами викладено в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 року у справі №306/1157/15-ц та від 10.01.2019 року у справі №327/353/16-ц.

Разом з тим, судом першої інстанції правильно враховано, що кредитний договір між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено17 жовтня 2017 року, тобто майже через три роки після закінчення періоду, за який позивач мав право на передбачені законом пільги, а отже у ОСОБА_1 не виникло право на пільгу щодо ненарахування процентів за вказаним кредитним договором від 17.10.2017 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

При цьому, на думку колегії суддів, таке судове рішення не позбавляє позивача права звертатись до Банку та до суду із відповідними вимогами та з наданням документів, що підтверджують виконання ним обов`язків із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередню участь в антитерористичній операції в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 23 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.