Справа № 158/4033/23 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/295/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з цим позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг підписав заяву № б/н від 24 листопада 2014 року. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач вказує, що для користування кредитним рахунком відповідачу була видана кредитна картка. У подальшому кредитний ліміт збільшувався до 31 000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктами 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Позивач зазначав, що надав відповідачу кредит, однак він неналежно виконував умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 26 листопада 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 31 502 грн 70 коп., яка складається з: 25 413 грн 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 089 грн 26 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Ураховуючи наведене, АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 24 листопада 2014 року у розмірі 31 502 грн 70 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 11січня 2024 рокупозов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором згідно заяви № б/н від 24 листопада 2014 року у розмірі 25 413 грн 44 коп., що складається з тіла кредиту.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «Приватбанк», покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про їх задоволення, в решті рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за простроченими відсотками, не відповідає обставинам справи, якими підтверджено факт укладення сторонами кредитного договору та погодження ними усіх його істотних умов, в тому числі щодо сплати цих платежів. Тому, на думку позивача, йому безпідставно було відмовлено у їх стягненні.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 07 березня 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 листопада 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.38).

Згідно з довідкою банку про зміну умов кредитування відповідачу встановлювався кредитний ліміт, а саме за період з 24 листопада 2014 року по 28 квітня 2023 року він неодноразово змінювався у бік зменшення та збільшення, а 04 липня 2023 року ліміт зменшено до 0 грн (а.с.36).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також вказував, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданим банком розрахунком кредитної заборгованості, а також банківською випискою з його рахунку (а.с.7-35).

З розрахунку банку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 26 листопада 2023 року становить 31 502 грн 70 коп., яка складається з: 25 413 грн 44 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 089 грн 26 коп. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.7-22).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 цього Кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем по справі АТ КБ «Приватбанк», тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Банком як доказ укладення договору з відповідачем суду надано анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В анкеті-заяві позичальника від 24 листопада 2014 року процентна ставка не визначена. З розрахунку заборгованості не зрозуміло виходячи з якої процентної ставки банк нараховував заборгованість по процентах за користування кредитом. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містить ні дати, ні підпису відповідача, а тому не може підтверджувати погодження процентної ставки за кредитним договором між сторонами. Оскільки розмір процентної ставки договором не визначений, процентна ставка банком за кредитом згідно розрахунку в подальшому то збільшувалася то зменшувалася в односторонньому порядку, враховуючи періодичне використання відповідачем кредитних коштів та погашення кредиту, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення на користь банку з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку 25 413 грн 44 коп. заборгованості за тілом кредиту виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти перераховані банком на його кредитну картку, але не повернув їх, та задовольнив вимогу банку у цій частині.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.

У своїх доводах апеляційної скарги позивач зазначав, що суд безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь банку заборгованості за простроченими відсотками, оскільки 20 листопада 2020 року відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у якій були викладені істотні умови кредитного договору, зокрема, процентна ставка 42% для карт «Універсальна». Отже, підписавши вказану заяву, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, в тому числі і розміром відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Наведена обставина свідчить, що суд необґрунтовано відмовив у стягненні заборгованості за відсотками починаючи з 20 листопада 2020 року.

Проте, наведені доводи є безпідставними, оскільки підписана відповідачем заява від 20 листопада 2020 року про приєднання до Умов та Правил надання послуг не підтверджує тієї обставини, що вона підписана на виконання та в межах укладеного між сторонами згідно заяви № б/н від 24 листопада 2014 року кредитного договору. Крім того, зі змісту зазначеної заяви вбачається, що вона фактично є договором про приєднання та стосується іншого укладеного між сторонами кредитного договору, стягнення заборгованості за яким позивач у своїх вимогах не заявляв.

Разом з тим, суд першої інстанції врахувавши правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, обґрунтовано не взяв до уваги Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємної частини спірного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку.

Отже, наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування рішення в оскаржуваній частині, а є власним суб`єктивним тлумаченням представником позивача норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення в оскаржуваній частині та відсутність підстав для його скасування.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 січня 2024 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: