ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Обідіної О.І., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції клопотання адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни про направлення судового доручення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини з батьком за апеляційною скаргою адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни, яка представляє відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2023 року,

встановила:

У провадженні Полтавського апеляційного суду перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю, за апеляційною скаргою адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни, яка представляє відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2023 року.

Розгляд справи призначено на 06.02.2024.

В судовому засіданні адвокат Маліннікова Д.К., яка представляє відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 , заявила клопотання про направлення судового доручення до Республіки Польща, де на цей час перебуває відповідачка ОСОБА_2 разом з дітьми, в тому числі з малолітньою донькою ОСОБА_3 , для встановлення умов проживання матері і дитини, у зв`язку зі зміною місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників справи щодо заявленого клопотання, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини перша, друга та третя статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі № 279/11692/15-ц (провадження № 61-1233св19) зазначено, що тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею.

У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц (провадження № 61-2393св21) зазначено, що: «тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

У постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 752/1839/19 (провадження № 61-976св20) та від 11 листопада 2020 року у справі № 760/16979/15-ц (провадження № 61-4848св19) вказано, що: «відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. За змістом статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції».

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що змінила місце проживання разом з дитиною до постановлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, проте питання про обстеження умов проживання, у зв`язку зі зміною місця проживання, та направлення судового доручення до Республіки Польща під час розгляду справи в суді першої інстанції не ставила, відповідних клопотань суду не подавала.

З огляду на наведене, відсутні підстави для направлення судового доручення до Республіки Польща з метою проведення обстеження житлових умов ОСОБА_2 разом з дитиною у зв`язку зі зміною місця проживання. При цьому колегія суддів враховує, що ні відповідачем, ні її представником ОСОБА_4 не наведено поважних причин, які перешкоджали надати відповідні докази до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них.

Керуючись ст. 182, 381 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання адвоката Маліннікової Дар`ї Костянтинівни про направлення судового доручення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 07.02.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді О.І.Обідіна

Л.І.Пилипчук