КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 754/6864/21

номер провадження №22-ц/824/3977/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - Гавриш Єлизавети Олегівни

на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року /суддя Скрипка О.І./

у справі комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плати за електричну енергію , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з утримання будинку. Просив стягнути заборгованість станом на 01.03.2021 року за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в загальному розмірі 14 039, 88 грн, а також нараховані інфляційні втрати в розмірі 2514, 63 грн. та 3 % річних в розмірі 882, 41 грн. Також просив нараховувати 3% річних та інфляційну складову боргу по момент виконання рішення суду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 3 а.с. 154-162/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - Гавриш Є.О. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, кімната № 8 квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , позивач визначив саме її відповідачем по справі. Підставою для набуття права власності на зазначену кімнату квартири стало свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , 10.01.2012 р., видане Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Позивач пред`являє свої вимоги виключно на власника приміщення, який має зобов`язання утримувати майно яке йому належать, в тому числі сплачувати за житлово-комунальні послуги. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. А відповідно, позивач не погоджуються з помилковим твердженням суду першої інстанції про необхідність залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог як співвідповідачів по справі з підстави, що всі зареєстровані особи у приміщенні мають нести солідарний обов`язок сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги, що призводить до нівелювання інституту права власності, як такого.

Відповідач та треті особи про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформовані належним чином, за єдиними відомими адресами в матеріалах справи, конверти на адресу суду повернулись за відсутністю адресатів, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертались.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником кімнати № 8 квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 10.01.2012 року.

За даними Реєстру територіальної громади м. Києва, у вказаному житловому приміщенні зареєстровані відповідач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно рішення Київської міської ради «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» № 270/270 від 09.10.2014 року було створено КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» з метою надання у Деснянському районі м. Києва послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

Згідно переліку майна (додаток № 1 до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації) від 30.01.2015 року № 48 будинок АДРЕСА_3 віднесено до сфери управління Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та закріплюється на праві господарського відання за комунальним підприємством Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва.

Станом на 01.03.2021 року відповідач має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в загальному розмірі 14 039,88 грн., а також нараховано інфляційні втрати в розмірі 2514,63 грн. та 3 % річних в розмірі 882,41 грн.

В суді першої інстанції відповідач у відзиві та заяві, а також треті особи проти задоволення позовних вимог заперечували, вказуючи на відсутність у позивача права вимоги, ненадання послуг, не укладення договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг тощо.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався нормами ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», про те, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до ч.3 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту.

Із аналізу наведених норм вбачається, що усі повнолітні, дієздатні особи, які проживають квартирі та користуються житлово-комунальними послугами зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири).

Згідно положень ч.1 статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, як вказано у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача.

При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Позивачем не залучено до участі у справі у якості співвідповідачів осіб, що зареєстровані у квартирі, де виникла заборгованість за надані послуги - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , клопотання про залучення співвідповідачів представником позивача суду у визначені ЦПК України строки не подано. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залучені до участі у справі в якості третіх осіб за їх клопотанням.

Суд першої інстанції зауважував, що з огляду на приписи ч.3 ст.156 ЖК України, за надані позивачем послуги, особи, які зареєстровані у спірній квартирі, повинні нести солідарну відповідальність.

Незалучення до справи в якості співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані за вищевказаною адресою та за законом несуть солідарну відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг, позбавляє їх права в повному обсязі реалізовувати свої права на захист, враховуючи процесуальні права третіх осіб, а рішення у даній справі безпосередньо впливатиме на їх права та обов`язки.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин, у їх належному процесуальному статусі, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Згідно положень ч. й статті 4 ЦПК України, яка регламентує право на звернення до суду за захистом, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Визначення коло відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що встановлено судом, кімната № 8 квартири АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , позивач визначив саме її відповідачем по справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року було залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Водночас, апеляційний суд зауважує на право власника на стягнення з вказаних осіб понесених витрат на утримання майна у зв`язку з використанням комунальних послуг.

Доводи суду першої інстанції, що останніх не залучено до справи як співвідповідачів, не обґрунтовуються вимогами закону, оскільки право власності, відповідно до норм чинного законодавства зобов`язує. Позивач пред`являв свої вимоги виключно до власника кімнати, яка має безпосередній обов`язок утримувати майно, яке їй належить. Солідарний обов`язок утримувати майно, якщо є зареєстроване право власності, в даному випадку не виникає, оскільки власник майна один.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1,2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

За ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язанню на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, особа, яка є власником приміщення зобов`язана брати участь у витратах на утримання та збереження свого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Станом на 01.03.2021 року відповідач має заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в загальному розмірі 14 039,88 грн., інфляційні втрати в розмірі 2514,63 грн. та 3 % річних в розмірі 882,41 грн.

Доводи відзиву в суді першої інстанції щодо ненадання послуг, не укладення договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг, не доведені доказами. Власного розрахунку з урахуванням, як вказано відповідачем, проведених поточного та капітального ремонту не надано. Не позбавлена відповідач і права на звернення до суду щодо виконання зобов`язань по утриманню будинку та прибудинкової території та здійснення відповідних перерахунків.

Отже, з урахуванням вказаного, апеляційний суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 17 436, 92 грн, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, які виникли та заявлені позивачем до момент введення в Україні воєнного стану. В частині вимоги нараховувати 3% річних та інфляційну складову боргу по момент виконання рішення суду апеляційний суд відмовляє, з огляду на передчасно заявлені позовні вимоги та дію воєнного стану в період якого забороняється нараховувати вказані 3% річних та інфляційну складову у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану".

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3405 грн в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - Гавриш Єлизавети Олегівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 вересня 2023 року - скасувати, постановивши нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка є власницею кімнати № 8 в квартирі АДРЕСА_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», (р/р НОМЕР_3 , в ТВБВ № 10026/066 AT «Ощадбанк» МФО 322669) 17 436, 92 грн., яка складається з: - заборгованості по сплаті послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та витрат за споживання електричної енергії в сумі 14 039 грн.88 коп. - індексу інфляції в сумі 2 514 грн. 63 коп. - трьох відсотків річних в сумі 882 грн. 41 коп.

Судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», (р/р НОМЕР_3 , в ТВБВ № 10026/066 AT «Ощадбанк» МФО 322669) 2270 грн.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», (р/р НОМЕР_3 , в ТВБВ № 10026/066 AT «Ощадбанк» МФО 322669) 3405 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: