КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №2-2694/12
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4588/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Гижицької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пучка Володимира Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року у складі судді Волчка А.Я.,

за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся у суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Замінено стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_2 у справі №2-2694/12 щодо виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн 42 коп., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн 74 коп., та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн 30 коп.

В апеляційній скарзі адвокат Пучко В.Д. в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати оскаржувану ухвалу, оскільки вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про заміну стягувача його правонаступником.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що матеріали судової справи не містять відомостей, що ПАТ «Фінанси та Кредит» зверталися до суду щодо видачі виконавчого документу.

Зазначає, що строк пред`явлення починається з наступного дня після набрання ним законної сили, тобто 19 січня 2018 року та спливає через три року 19 січня 2021 року, тобто виконавче провадження не може бути розпочато пізніше 19 січня 2021 року без встановленої законом процедури поновлення строку пред`явлення виконавчого документу. А так право бути стороною виконавчого провадження ПАТ «Фінанси та Кредит» втратило 19 січня 2021 року.

Вказує, що заміні сторони (стягувача) виконавчого провадження неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, який не був поновлений судом.

Скаржником зазначено, аналогічні висновки щодо заміни сторони виконавчого провадження викладені у постанові Великої палати Верховного Суду України по справі 2-7763/10 від 08 лютого 2022 року.

Крім того, заяву про заміну сторони виконавчого провадження відправлено засобами поштового зв`язку 21 січня 2021 року, тобто після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Також у своїй заяві заявник не ставив питання щодо поновлення строків пред`явлення виконавчого документу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року без змін.

Вказує, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не є предметом дослідження при розгляді заяви про заміну сторони, а відповідач навмисно намагається уникнути від виконання рішення суду яке є обов`язковим для виконання.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Ваніна В.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказана ухвала не відповідає вищезазначеними вимогам закону, з огляду на таке.

Задовольняючи подану по справі заяву ОСОБА_2 шляхом заміни стягувача з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_2 у справі №2-2694/12 щодо виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 18 січня 2018 року, суд першої інстанції виходив з підстав її обґрунтованості.

Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як убачається зі справи 18.01.2018 Апеляційним судом Київської області рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2012 у цій справі в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" загальної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 456 929 грн 89 коп та судового збору у сумі 3 219 грн - скасовано та ухвалено по справі нове рішення в якому у задоволені позовних вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії від 11 вересня 2007 року в розмірі 3 616 880 грн 42 ко., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 221 177 доларів 91 цент США, що за курсом Національного банку України складає 1 767 189 грн. 38 коп., відсотків за користування кредитними коштами в сумі 79 562 долари 29 центів США, що за курсом Національного банку України складає 635 694 грн 74 коп, та пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 1 213 996 грн 30 коп. В задоволені позовних вимог АТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с. 39-44 т.1).

У відповідності до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 12 жовтня 2020 року відбулись електронні торги (https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-09-28-000001-b) з продажу лоту № GL1N419094 про відступлення права вимоги за кредитними договорами фізичних осіб ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", оформлені протоколом електронного аукціонну № UA-EA-2020-09-28-000001-b, згідно якого переможцем визначено ОСОБА_4 із найвищою пропозицією в сумі 347 867 грн 75 коп.

Оплату лоту N GL1N419094 оформленого протоколом № UA-EA-2020-09-28-000001-b, від 12.10.2020 в сумі 347 867 грн 75 коп. здійснено 22.10.2020, що підтверджується платіжним дорученням.

30.10.2020 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимог б/н за кредитними договорами фізичних осіб.

З указаного договору про відступлення прав та Додатків до даного Договору, Новому кредитору було відступлено право вимоги за Кредитним договором, укладеним між Первісним кредитором та ОСОБА_1 зокрема за кредитним договором № 48-07-Ил/02 від 11.09.2007, а також договорами, укладеними в якості забезпечення виконання даних кредитних зобов`язань.

Отже, як свідчать матеріали справи, за наслідками вирішення спору по справі остаточно постановлено рішення 18.01.2018, після чого правовідносини сторін перемістилися у площину виконання судового рішення.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з абзацом 1 частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані ст.442 розділу VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

Таким чином, нормами ЦПК України встановлена можливість заміни стягувача або боржника у виконавчому провадженні.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Та підтверджені належними доказами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі №166/1472/18 від 23.10.2019, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або не заінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у постанові по справі № 2-461/09 від 02.06.2020, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

З долученого до апеляційної скарги виконавчого листа виданого 14.08.2023 № 2-2694/12, убачається, що виконується постанова від 18.01.2018 та зазначено, що рішення набрало законної сили 24.05.2021, а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання зазначено 24.05.2024 (а.с. 140-141 т.2)

Разом з тим, постанова Апеляційного суду Київської області від 18.01.2018 залишена в силі касаційною інстанцією й відповідно набрала законної сили 19.01.2018.

Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання почався 19.01.2018 та закінчився 19.01.2021.

Проте, заяву про заміну стягувача його правонаступником ОСОБА_2 подав до суду 20.01.2021, тобто з пропуском трирічного строку, при цьому не просить його поновити.

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 19 жовтня 2022 року у справи № 2-1105/10.

Таким чином, особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, оскаржуване рішення постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення.

Враховуючи викладене та матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали суду з постановленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Пучка Володимира Дмитровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: