Справа № 288/1864/22
Провадження № 2/288/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Проценка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення аліментів в якому вказує, що між ними 22 січня 2005 року було укладено шлюб.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач останнім часом їздив за кордон на заробітки, і після початку війни він повернувся в Україну. Проте, через деякий час відповідач скориставшись наявністю у нього трьох дітей виїхав знову за кордон до Польщі. Лише через деякий час він по телефону повідомив позивача, що не повернеться додому.

Про трьох спільних дітей позивач фактично турбується одна, виховує та матеріально утримує.

Дітей необхідно забезпечувати одягом, взуттям, харчуванням і належним лікуванням, в разі хвороби. Старша донька ОСОБА_7 навчається у Житомирському медичному інституті Житомирської обласної ради за спеціальністю стоматолога. Навчання та проживання доньки ОСОБА_7 платне.

Крім їжі, одягу та взуття для організації нормального розвитку та виховання дітей потрібно забезпечувати умови для розширення їх кругозору, організувати корисне дозвілля та відпочинок. Також, в зв`язку з навчанням, сьогодення вимагає мати технічне забезпечення та інтернет-зв`язок, що також необхідно оплачувати.

Позивач сплачує комунальні послуги, турбується про заготівлю дров на зиму.

Відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні трьох дітей. Він працездатний, має офіційну роботу, інших утриманців крім їхніх дітей він не має.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в сумі 5000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття починаючи з моменту подачі позову.

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Також представник позивача просить стягнути понесені судові витрати пов`язані з перекладом судових документів в розмірі 5600,00 гривень.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вказавши, що відповідач згідний сплачувати аліменти в розмірі 1700,00 гривень на кожну дитину щомісяця, щодо витрат, пов`язаних з перекладом документів, не заперечував.

Суд, вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до наступного висновку.

Як вбачається свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 24 квітня 2009 року, актовий запис за № 4, серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2013 року, актовий запис № 6 та серії НОМЕР_3 від 06 липня 2005 року, актовий запис за № 6, виданих Ходорківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 /а.с. 10-11/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 22 січня 2005 року Ходорківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_3 22 січня 2005 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 », актовий запис за № 1 /а.с. 12/.

Згідно Договору про надання освітніх послуг № 5 від 31 серпня 2020 року, ОСОБА_4 зарахована на навчання на 1 курс до відокремленого структурного підрозділу фаховий коледж Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради, комунальної форми власності, денна форма навчання, спеціальність 221 стоматологія. Фінансування навчання здійснюється за кошти фізичних осіб /а.с. 13/.

Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 409 від 12 жовтня 2022 року визначено, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , /а.с. 14/.

Як вбачається з повідомлення Державної прикордонної служби України Головний центр обробки спеціальної інформації від 30 листопада 2022 року, ОСОБА_10 , дата перетину кордону 28 вересня 2022 року, напрям виїзд, пункт пропуску Устилуг /а.с. 33/.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, з тих підстав, що відповідач не надає кошти на дітей, в зв`язку з чим, діти знаходяться на її повному утриманні.

Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відображено і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України, вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України).

Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Копіями вищевказаних свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується, той факт, що їх батьком є відповідач ОСОБА_3 і тому відповідач має сплачувати аліменти на утримання своїх дітей.

Домовленості про утримання дітей сторони не досягли.

Згідно статті 180, частини першої статті 184 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

У відповідності до статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частини 1, 2 статті 184 СК України визначають, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

За клопотанням позивача про витребування доказів та про звернення з судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду Республіки Польща, судом постановлена ухвала від 23.11.2022 року, якою доручено компетентному суду Республіки Польща вручити ОСОБА_3 копії позовної заяви з додатками та допитати по заявленому позову.

14.11.2023 року та 06.12.2023 року на адресу суду надійшли документи, складені в ході виконання на території Республіки Польща доручення суду про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій відносно ОСОБА_3 , а саме щодо витребування інформації про місце роботи та його доходи /а.с. 41-50, 55-57, 62-79/.

Згідно протоколу районного суду в місті Голенюв від 28 вересня 2023 року, справа ІІІ RCps 55/23, ОСОБА_11 вручено копію позовної заяви з додатками, ухвали суду від 28.10.2022 року та 23.11.2022 року та допитано його по заявленому позову. ОСОБА_3 не визнає вимоги ні в повному обсязі, ні в частині, хоче платити аліменти, але не може домовитись з дружиною, він погоджується платити 5000,00 гривень на всіх дітей разом. Він не може бути присутнім при розгляді справи особисто, а просить справу розглядати за участю його адвоката Проценко Юрія /а.с. 57/.

Крім того, як вбачається з повідомлень ТОВ «Дробімекс» від 29.06.2023 року та від 05.09.2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не являється працівником ТОВ «Дробімекс» та не встановлено, що він був працівником Виробничого закладу «Дробімекс» з місцезнаходженням в Голенюві, вулиця Кілінського, 14, 72-100, місто Голенюв, Польща /а.с. 68, 74/.

Отже, судом встановлено, що відповідач є здоровою працездатного віку особою, крім того відсутні дані про неможливість отримувати стабільний дохід, інших утриманців офіційно немає, отже він спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Крім того, відповідач не надав суду доказів того, що має скрутне матеріальне становище.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не являється працівником ТОВ «Дробімекс», судом не встановлено, що він офіційно працює, також інформації щодо місця його роботи на даний час суд не має, крім того, відповідач визнає позов частково, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на викладене суд, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, враховує те, що відповідач є здоровою, працездатного віку особою, він може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги до суду надано не було), крім того, суду не надано доказів щодо наявності у відповідача інших утриманців, обов`язок обох батьків утримувати дітей, також враховується прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, і тому вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_3 аліментів на користь позивача на утримання дітей щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 89 Цивільного Процесуального Кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати пов`язані із залученням перекладачів.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України, визначено витрати пов`язані з розглядом справи: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже витрати пов`язані із залученням перекладачів є видом судових витрат.

Судом встановлено, що оплата послуг з перекладу здійснювалась позивачем, що підтверджується квитанціями від 28.12.2023 року на суму 600,00 гривень та від 20.02.2023 року на суму 5000,00 гривень, на загальну суму 5600,00 гривень /а.с. 60, 61/.

Частини 4, 7 статті 139 ЦПК України визначають, що суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо стягнення витрат пов`язаних із залученням перекладачів.

Отже, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення вимог про стягнення витрат пов`язаних з перекладом судових документів у повному обсязі.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись Конституцією України; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року); статтями 7, 141, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України; статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 133, 139, 141, 212, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27 жовтня 2022 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати пов`язані з перекладом судових документів в розмірі 5600 гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник