Справа № 482/487/24
Номер провадження 6/482/47/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Сергієнка С.А., розглянувши матеріали заяви Товариства зобмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни стягувача його правонаступником, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" звернулося до суду з вказаною заявою, у якій просить суд замінити стягувача ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" на правонаступника ТОВ "Дебт Форс" у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 93712, вчиненого 20.11.2020 року приватним нотаріусом, яким є ОСОБА_1 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_2 на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ".

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає, що справу необхідно передати на розгляд іншому суду, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Частиною 2 ст.446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Тобто, питання заміни сторони виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса підлягає розгляду в судах цивільної юрисдикції з урахуванням положень ч. 2 ст. 446 ЦПК України, тобто, судом за місцем виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про нотаріат», стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву "Місце виконання рішення", виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Відповідну правову позицію щодо визначення підсудності розгляду справ за правилами ч. 12ст.28ЦПК України з врахуванням положень ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» висловив Верховний Суд (постанова від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19), вказуючи додатково на те, що місце виконання судового рішення (місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання) та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем є відмінними правовими категоріями та можуть не співпадати.

Згідно відповіді № 478319 від 05.03.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, місце реєстрації боржника за виконавчим написом ОСОБА_2 значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відомостей про місцезнаходження майна ОСОБА_2 або її роботи на території Миколаївського району м. Нова Одеса, Миколаївської області, які входять до поняття «місце виконання рішення», матеріали заяви не містять, у зв`язку з чим суддя дійшов висновку, що порушено підсудність звернення до суду.

Таким чином, порушено підсудність при зверненні до суду, місцем реєстрації боржника ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , тому справа підсудна Ленінському районному суду м. Миколаєва.

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За таких обставин, оскільки дана справа не підсудна Новоодеському районному суду Миколаївської області, її необхідно передати за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

Матеріали справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження шляхом заміни стягувача його правонаступником -передати за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва (вул. Космонавтів, 81, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54000).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя : С.А. Сергієнко