МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" лютого 2024 р. Справа №370/1245/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., із секретарем Гребінською Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради Київської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, як пропущеного з поважної причини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, як пропущеного з поважної причини, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2.02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Небелиця Бучанського району Київської області.

Оскільки на час відкриття спадщини, разом з ОСОБА_2 проживав її чоловік, та батько позивачки - ОСОБА_3 , тому виходячи із норм ст. 1268 ЦК України вважається, що він спадщину прийняв, проте не оформив в органах нотаріату.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому земельної частки (паю), розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Небелиця Бучанського (Макарівського) району Київської області та успадкованої ним після смерті ОСОБА_2 земельної частки (паю), розміром 2.02 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка також розташована в с. Небелиця.

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини разом з батьком не проживала, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, а тому звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, отримала відмову, оскільки нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Щодо поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказала, що після смерті батька перебувала на лікуванні, а також однією із причин тривалого неподання заяви про прийняття спадщини була необізнаність про наявність у померлих батьків прав на земельні частки (паї), оскільки правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) за місцем їх проживання виявлено не було, а будь-якої іншої інформації про їх право на отримання або отримання земельних часток (паїв) їй не було відомо.

За вказаних обставин позивач на даний час не може реалізувати своє право на спадщину, так як нотаріус не має підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті батька, а тому змушена звернутись до суду з даною позовною заявою.

Враховуючи викладене, позивач просила суд: визначити їй додатковий строк у три місяці, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 05.06.2023 року позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.08.2023 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив на позов, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи викладені позивачем обставини у позові, вказав, що зазначена ОСОБА_1 причина пропуску нею строку для прийняття спадщини а саме перебування на лікуванні не підтверджена належними доказами, а інша вказана причина є не поважною, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати позовну давність до заявлених вимог.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечуючи обставини викладені відповідачем у відзиві, просила позов задовольнити з підстав викладених у позові.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві та запереченнях.

Ухвалою суду від 28.09.2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . На виконання вказаної ухвали надійшов лист приватного нотаріуса, в якому він повідомив, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ним не заводилася (а.с. 72).

Підготовче засідання неодноразово відкладалося, черговий раз на 29.02.2024 року.

Ухвалою суду від 29.02.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в цей же день.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Левочко Я.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши учасників справи, дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 (а.с. 8, 10-12).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 2.02 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Небелиця Бучанського району Київської області (а.с. 16).

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 (а.с. 13).

З копії довідок Макарівської селищної ради, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті з нею були зареєстровані: ОСОБА_3 (а.с. 18, 20).

Оскільки на час відкриття спадщини, разом з ОСОБА_2 проживав її чоловік, та батько позивачки - ОСОБА_3 , тому виходячи із норм ст. 1268 ЦК України вважається, що він спадщину прийняв, проте не оформив в органах нотаріату.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки - ОСОБА_3 (а.с. 9-12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому земельної частки (паю), розміром 2.07 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка розташована в с. Небелиця Бучанського (Макарівського) району Київської області (а.с. 15) та успадкованої ним після смерті ОСОБА_2 земельної частки (паю), розміром 2.02 в умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка також розташована в с. Небелиця.

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру відсутня інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 (а.с. 14).

Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини разом з батьком не проживала, заяву про прийняття спадщини до нотаріуса не подавала, а тому звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті батька, отримала відмову, оскільки нею пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22).

Щодо поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач вказала, що після смерті батька перебувала на лікуванні, а також однією із причин тривалого неподання заяви про прийняття спадщини була необізнаність про наявність у померлих батьків прав на земельні частки (паї), оскільки правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) за місцем їх проживання виявлено не було, а будь-якої іншої інформації про їх право на отримання або отримання земельних часток (паїв) їй не було відомо.

Судом встановлено, що період протягом якого позивач повинна була звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 становив з 01.01.2013 року по 01.07.2013 року.

Так, з медичної картки позивача судом встановлено, що позивач зверталася за медичною допомогою у лютому 2013 року, у травні 2013 року та у червні 2013 року, зокрема до лікарів невролога, кардіолога, окуліста (а.с. 23-40).

Проте, як зазначає відповідач, вказана причина є не поважною, оскільки важливим у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання, а позивач неодноразово відмовлялася від стаціонарного лікування чи госпіталізації.

При цьому, суд зазначає, що законодавством не передбачено обов`язковості стаціонарного лікування чи госпіталізації для необхідності визнання поважною причини пропуску строку для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

А тому вказану причину пропуску строку звернення до нотаріуса суд визнає поважною.

Також суд приймає вказану позивачем причину тривалого неподання заяви про прийняття спадщини після смерті батька те, що після смерті батьків нею не було виявлено правовстановлюючих документів на земельні частки (паї) за місцем їх проживання, вона не володіла жодною інформацією щодо них.

Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності із положеннями ст.ст. 1216 - 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, при цьому часом відкриття спадщини є день смерті цієї особи.

Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1269 - 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається особисто, при цьому така заява має бути подана протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/14 висловив свою позицію, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані сторонами докази, на підтвердження своїх вимог та заперечень, в силу положень ст. 81 ЦПК України, оскільки позивач пропустила строк прийняття спадщини з причин, які суд визнає поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності у даному спорі, то суд зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальний строк позовної давності встановлено у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

В даному випадку суд зазначає, що позивач звернулася з даним позовом у травні 2023 року, при цьому у лютому 2022 року селищною радою видано позивачу довідки з яких вбачається наявність спадкового майна, тому про порушення свого права позивач дізналася в лютому 2022 року та в подальшому звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті батька.

Тож, посилання відповідача на те, що позивач звернулася до суду з даним позовом через 10 років після смерті батька позивача, та пропустила строк позовної давності суд не приймає, та як наслідок не вбачає у даному випадку підстав для застосування позовної давності.

Судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макарівської селищної ради Київської області про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, як пропущеного з поважної причини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , додатковий строк у три місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 07.03.2024 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Макарівська селищна рада: 08001, Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Димитрія Ростовського, 30, .

Суддя Л.В. Білоцька