УХВАЛА

про залишення заяви без руху

27 лютого 2024 року м. Мукачево Справа №303/1710/24

2/303/284/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2

до відповідача ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 від імені якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, всупереч вимогам, які зазначені в п. 5 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Статтею 177 Цивільного процесуального кодексу України (частина четверта) передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається з фактичного аналізу позовних матеріалів у них не міститься доказу сплати позивачем судового збору за заявлену нею за предметом позову вимогу. Поряд з цим, до позову додано клопотання про витребування доказів від відповідача оригіналу свідоцтва про шлюб; від органу РАЦС за місцем розташування суду повторного свідоцтва про шлюб та/або витягу з реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища (або іншого витягу з реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження перебування сторін у зареєстрованому шлюбі), а також позивач просить звільнити її від оплати судового збору або відстрочити його оплати на один рік за розгляд клопотання про витребування доказів, у зв`язку з ускладненим фінансовим становищем. Судовий збір за позовну заяву зобов`язується оплатити у встановленому порядку і розмірі.

По відношенню до наведеного суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави».

Поряд з цим, на підставі частини першої статті 136 Цивільного процесуального кодексу України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Фактичний аналіз змісту вищевказаних законодавчих норм свідчить про те, що процесуальна можливість звільнення від сплати судового збору та/або його відстрочки судом належних до оплати судових витрат, зокрема й судового збору, належить до дискреційних повноважень суду, а тому немає імперативного характеру.

В свою чергу судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження майнового стану позивача, який би давав підстави для задоволення клопотання про відстрочку сплати судового збору, позивачем суду не надано, як і не надано доказів звернення до компетентного органу з метою отримання повторного свідоцтва про шлюб.

У контексті наведеного, суд звертає увагу позивача на те, у клопотанні про витребування доказів згідно з приписами ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України).

Поряд з цим, розмір судового збору за позовну вимогу щодо розірвання шлюбу у відповідності до Закону України «Про судовий збір», станом на дату звернення з позовом до суду, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, тобто 1211,20 грн.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн гривень або надати суду документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також подати до суду належним чином засвідчену копію свідоцтва про укладення шлюбу або докази вжитих заходів щодо звернення до відділу реєстрації актів цивільного стану з метою отримання повторного свідоцтва про шлюб (запит про отримання документу, відмова уповноваженого органу).

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость