06.02.2024
Справа № 642/30/24
Провадження № 2/642/310/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хряпинської С.С. про продовження строку для подання зустрічної позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 09.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Суду встановлено 15-денний строк Відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, Позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

29.01.2024 через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хряпинської С.С. надійшло клопотання про продовження строку для подання зустрічної позовної заяви.

В обгрунтування клопотання зазначила, що ухвалою суду від 09.01.2024 про відкриття провадження по справі встановлено відповідачу ОСОБА_1 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Суддя зазначила, що у встановлений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази, роз`яснено відповідачу вимоги статті 179 ЦПК України про його право на подання зустрічного позову. Відповідач ОСОБА_1 бажає скористатися своїм право на подання зустрічного позову. Адвокат Хряпинська С.С., як представник відповідача ОСОБА_1 , на підставі ордеру адвоката отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позову ОСОБА_2 з додатками 16.01.2024, останній строк подання відзиву або зустрічної позовної заяви - 31.01.2024 року. При підготовці зустрічного позову ОСОБА_1 повідомив мені про відсутність у нього права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 2622, 90 кв. на земельній ділянці що розташована в АДРЕСА_1 , яку позивачка ОСОБА_2 вважає спільною сумісною власністю подружжя і оцінила її вартість в 6 214 100, 00 грн.

На теперішній час виникла необхідність встановлення наявності взагалі вказаної нежитлової будівлі, встановлення особи, яка має право власності або право користування нежитловою будівлею літ. «А-1» загальною площею 2622, 90 кв. на земельній ділянці що розташована в АДРЕСА_1 та залучення її до участі у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя у якості 3-ої особи. Крім того, стосовно вказаної нежитлової будівлі існував судовий спір. А тому є необхідність отримання у Зміївському районному суді Харківської області копії судових рішень по справі № 2-120/2009 р. за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Таранівська птахофабрика» про витребування майна із чужого незаконного володіння. У цій справі ОСОБА_1 залучений у якості співвідповідача. Копія ухвали про залучення ОСОБА_1 у якості відповідача надається до заяви. Ці документи необхідні для спростування первісного позову ОСОБА_2 , яка не проживала з відповідачем однією сім`єю, не вела з ним спільного господарства, а тому про наявність нібито у власності ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки їй стало відомо виключно шляхом пошуку майна відповідача через Реєстр нерухомого майна, про що вона надала Інформаційну довідку. Для з`ясування вказаних обставин потрібний додатковий час. Відповідач намагався самостійно з`ясувати вказані обставини, дізнався, що одним із користувачів є ОСОБА_5 , який відмовився надати документи на користування спірною земельною ділянкою, або про право власності на земельну ділянку та на нежитлову будівлю літ. А-1. Докази направлення заяви до Зміївського районного суду Харківської області та Адвокатського запиту на ім`я ОСОБА_5 додає до заяви. Крім того, представник відповідача звернулася до Регіонального сервісного центру в Харківській області (Філія ГСЦ МВС) з адвокатським запитом про надання інформації з Єдиного державного реєстру МВС, щодо реєстрації транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 в період з 27.11.1993 р. по теперішній час. Копію запиту з поштовою квитанцією з описом вкладення надає.

Подання зустрічного позову, без з`ясування вищевказаних обставин є неможливим, а для отримання доказів та надання їх суду необхідний більший строк, ніж зазначений в ухвалі судді Гримайло А.М. від 09.01.2024 про відкриття провадження у справі.

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Маслій Т.В. у судовому засіданні зазначила, що з клопотанням не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Отже, відповіді на адвокатські запити мають бути надані в пятиденний строк з дня їх отримання, тобто в межах п`ятнацятиденного строку з 16.01.2024 року - дня вручення ухвали Ленінського районного суду м. Харкова представнику відповідача адвокату Хряпинській С.С., що дозволить відповідачу та його представнику дотриматись встановленого судом строку для подання відзиву на позовну заяву та подання зустрічного позову. Таким чином, строк на подачу ОСОБА_1 зустрічного позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя не менше ніж на 20 днів до 20.02.2024 року, про який просить представник відповідача, об`єктивно не є необхідним для виконання процесуальних дій. Строк для подання відзиву на позовну заяву, встановлений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.01.2024 року про відкриття провадження у справі ОСОБА_2 до Г.Г. про поділ майна подружжя - 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали, є розумним, він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом

Зваживши доводи представника відповідача щодо продовження строку для надання зустрічного позову, вислухавши заперечення представника позивачки, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками адвокат Хряпинська С.С. представник відповідача отримала 16.01.2024. Відтак, останнім днем встановленого судом строку на подання відзиву на позов або зустрічної позовної заяви є 31.01.2024.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 49 ЦПК України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ч.ч. 2, 3,6 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Суд виходить з того, що обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язана з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт І статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 04 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду(рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).

Як передбачено ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги доводи представника відповідача щодо продовження строку для надання зустрічного позову, з метою не допущення порушення процесуальних прав сторін справи, забезпечення права особи на судовий захист, сприяючи сторонам у реалізації належних їм прав, суд вважає можливим продовжити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву чи зустрічного позову до 20 лютого 2024 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись 127,178, 258-261 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Хряпинської С.С. про продовження строку для подання зустрічної позовної заяви - задовольнити.

Продовжити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Хряпинській С.С. строк для подачі зустрічної позовної заяви та надання доказів в обґрунтування позиції по справі до 20 лютого 2024 року.

Відкласти підготовче судове засідання на 12 березня 2024 року об 12 годині 00 хвилин.

Копію ухвали направити сторонам.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Гримайло