УХВАЛА

02 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 361/8742/15

провадження № 61-16843 ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Київської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про визнання фактів порушення конституційних прав потерпілої особи правоохоронними органами при розслідуванні кримінальної справи та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2023 року скасовано в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та ухвалено нове в цій частині про відмову у позові. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з штемпелем «Прийом громадян» касаційна скарга подана до Верховного Суду 27 листопада 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику усунути її недоліки, а саме: направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навести поважні причини пропуску строку та надати докази на підтвердження їх поважності, надати уточнену редакцію касаційної скарги з обгрунтуванням підстав касаційного оскарження та викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.

У січні 2024 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 20 грудня 2023 року надійшли доповнення до касаційної скарги, у яких заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, зазначає вимоги касаційної скарги, однак не надає уточнену редакцію касаційної скарги із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження, визначених частиною другою статті 389 ЦПК України. Лише зазначає, що пункти 1, 3 статті 411 ЦПК України до нього не відносяться, та посилається на те, що суди порушили його конституційні права, норми матеріального та процесуального права.

Узагальнене посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без зазначення та обґрунтування випадків, визначених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Враховуючи те, що заявник порушив питання про поновлення строку на касаційне оскарження, заначив, що копію оскаржуваної постанови отримав 27 жовтня 2023 року, про що свідчить додаток (конверт), однак не надав касаційну скаргу із зазначенням обов`язкових підстав касаційного оскарження, недоліки касаційної скарги усунуто частково, що унеможливлює вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до положень частини другої статті 393 ЦПК України та статті 185 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений судом строк, станом на 02 лютого 2024 року недоліки касаційної скарги не усунуто, зокрема не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у повному обсязі, відповідно до статті 185 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню заявнику, що не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (МПП «Голуб» проти України, № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь