Справа № 727/1762/24
Провадження № 2-о/727/94/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» лютого 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді Танасійчук Н.М.,

за участю: секретаря судового засідання Дячук І.М.,

заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_1

У заяві вказує, що між нею, ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 15.04.2015року був зареєстрований шлюб . У шлюбі народилось троє дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). 01.04.2021 року вищезазначений шлюб було розірвано в судовому порядку рішенням Хотинського районного суду в справі № 724/417/21.

Вказує, що спільні діти постійно проживають з нею, на її утриманні та піклуванні. З метою виконання батьківських обов`язків вона змушена спілкуватись з колишнім чоловіком, щоб він мав можливість спілкуватись з дітьми. Однак після розлучення посилилося здійснення психологічного насилля її та дітей колишнім чоловіком ОСОБА_1 .

Стверджує, що ОСОБА_1 , систематично завдає дітям та їй психологічного насилля, що проявляється в психологічному тиску, нецензурній лайці, словесних образах, маніпуляціях, залякуванні, приниженні та протиправних діях. Стосовно неї відбуваються постійні погрози та застосування фізичної сили у вигляді побоїв. Діти часто стають свідками таких сімейних сварок і дуже важко переживають конфлікти. Дії батька травмують дитячу психіку. Внаслідок таких дій син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 захворів на неврологічне захворювання та перебуває на обліку в лікарні з відповідним діагнозом.

Вважає, що все вищенаведене дає підстави дійти висновку про наявність ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно неї, зокрема за місцем її проживання, а також ризиків настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення і такі ризики є реальними. У зв`язку із чим просить видати обмежувальний припис, яким вжити до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заборону на приближення до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ближче, ніж на 100 метрів строком на 6 місяців та заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

У судове засідання заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 не з`явилися. В заяві просили справу розглядати без їх участі.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_1 заяву не визнав просив у задоволенні її відмовити. Зокрема , суду пояснив, що ОСОБА_2 є його колишньою дружиною, з якою у них є троє спільних дітей. Вони проживають окремо та для побачення із дітьми в нього виникає необхідність контактувати із заявницею. Вказує, що інколи він свариться з заявницею з приводу порядку спілкування та побачення з дітьми. Однак психологічного насилля до колишньої дружини він не вчиняв та, тим паче, не вчиняв по відношенні до своїх малолітніх дітей, яких дуже любить. Останній раз у нього з ОСОБА_3 виникла словесна суперечка з приводу того, що вона перешкоджала йому спілкуватися з дітьми за допомогою планшета , який він спеціально придбав дітям для того щоб мати можливість бачити їх та спілкуватися з ними дистанційно. Вказує, що це і є та сама подія , відеозапис якої надіслала заявниця. При відтворенні в судовому засіданні звукозапису телефонної розмови , не заперечував того, що це він нецензурно лається та погрожує ОСОБА_8 і пояснює , що така подія мала місце вкінці 2021 року чи напочатку 2022 року, коли він виявив у заявниці в телефоні переписку з іншим чоловіком. В той час він був розлучений з нею, однак вони продовжували проживати разом як подружжя. З початку 2024 року заявниця кілька разів зверталася в поліцію з заявами з вигаданих причин, аби в подальшому перешкодити йому спілкуватися з дітьми. Просить суд відмовити в задоволенні заяви , як безпідставної.

Суд, заслухавши пояснення заінтересованої особи ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за час їхнього перебування у шлюбі , народилося троє дітей: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджується копіями свідоцтв про народження (6-8)

Згідно довідок ОСОБА_2 із дітьми проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10-12)

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Чернівецькому міському центрі соціальних служб. З 03.05.2023 року по 08.11.2023 року їй надавалася соціальна послуга консультування, у зв"язку з вчиненням щодо неї в присутності малолітніх дітей насильства колишнім чоловіком ОСОБА_1 ( а.с.14)

10.02.2022 року був виданий тимчасоий заборонний припис серії АА № 085557 , згідно якого ОСОБА_1 заборонено контактувати із ОСОБА_2 (а.с. 15)

Дитині ОСОБА_4 , внаслідок огляду дитячим неврологом КНП «Міська дитяча поліклініка Чернівецької міської ради», 17.01.2024 року, встановлено діагноз «G98 інші ураження нервової системи»(а.с.13)

05.06.2023 року, 05.04.2023 року та 07.04.2023 року ОСОБА_2 зверталася до Чернівецького районного управління поліції з заявами про неправомірні дії її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , в яких просила притягнути останнього до адміністративної відповідальності. (а.с. 16-18)

Згідно довідок Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області від 12.04.2023 року , від 11.04.2023 року, від 11.04.2023 року , від 15.06.2023 року , від 16.06.2023 року встановлено, що ОСОБА_2 зверталася з заявами до поліції про вчинення ОСОБА_1 відносно неї психологічного насилля. Внаслідок розгляду таких заяв , рогляд матеріалів припинявся , в зв"язку з перебуванням ОСОБА_1 за кордоном, або на службі в ЗСУ а бо ж його місцеперебування взагалі було не встановлене (а.с.19-20, 22 -25)

30.01.2024року листом Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області проінформовано ОСОБА_2 про те, що перевірка за результатами її звернення 19.01.2024 року , триває ( а.с.21)

За результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 19.01.2024 року встановлено , що в діях ОСОБА_9 відсутні будь - які ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення ( а.с.26) .

Листом від 13.04.2023 року ОСОБА_2 , з приводу телефонних погроз ОСОБА_1 , інформується про те, що останній знаходиться на реабілітації в Швеції ( а.с.27)

Заявницею ОСОБА_2 надано копії її пояснень, відібраних інспекторами поліції 06.06.2023 року, 12.04.2023 року, 07.04.2023 року, 05.04.2023 року, 05.06.2023 року ( а.с 29-32)

15.02.2024 року ОСОБА_2 зверталася до Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області про вчинення 14.02.2024 року відносно неї колишнім чоловіком ОСОБА_1 домашнього насилля , що підтверджується талоном повідомленням ( а.с.33) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Положеннями ст.26 Закону України передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Суд враховує, що рішення про продовження обмежувального припису або про відмову у продовженні обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно п.п.3, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За п. 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують .

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_2 вказувала, що ОСОБА_1 вчиняє щодо неї та дітей психологічне насильство, під час конфліктів ображає її та дітей, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою.

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 посилалася на телефонну розмову, яка відбувалася з кривдником 05.04.2023 року. З того часу пройшов майже рік. Матеріали справи не містять доказів повторюваності такої протиправної поведінки ОСОБА_1 по відношенні до колишньої дружини ОСОБА_2 .

Матеріали справи, також, не містять жодного доказу вчинення ОСОБА_1 психологічного насилля щодо малолітніх дітей. Надана заявницею довідка лікаря- невролога від 17.01.2024р. свідчить про встановлений дитині діагноз - "інші ураження нервової системи" та не констатує, того що хвороба спричинена протиправними діями батька, а лише містить такий запис про скарги дитини, зі слів матері.

В розмові, що відбувалася 31.12.2023р між ОСОБА_1 та малолітніми дітьми, що зафіксована заявницею на відео , яке ретельно досліджено в судовому засіданні, суд ознак психологічного насилля , залякування , не вбачає.

Матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля по відношенні до заявниці чи малолітніх дітей. Інші об`єктивні дані, якими підтверджуються доводи заявниці ОСОБА_2 щодо вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, також відсутні.

Звернення ОСОБА_2 з заявами до поліції в травні та червні 2023 року не можуть слугувати підставами для вжиття обмежувального припису до ОСОБА_1 , оскільки самі по собі не є підтвердженням вчинення насилля. Крім того , з червня 2023 року до дня звернення заявниці до суду , фактів вчинення протиправної поведінки ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_2 і малолітніх дітей не встановлено і до матеріалів справи не додано.

Існування між сторонами неприязних відносин не може слугувати обставиною для встановлення обмежувального припису.

З огляду на наведене необхідність захисту ОСОБА_2 та її малолітніх дітей від психологічного насильства ОСОБА_1 не доведена і доводи заявниці про протилежне не відповідають обставинам справи.

Заявницею не доведено існування високого рівня вірогідності вчинення домашнього насильства та настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо неї чи малолітніх дітей та необхідності застосування до ОСОБА_1 обмежувального припису, відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення обмежувального припису відносно ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.М. Танасійчук