441/39/24 2/441/267/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2024 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судових засідань - Пеленської Х.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комарнівської міської ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Струс Н.Я. в інтересах позивачки 04.01.2024 звернулася до суду із позовом до Комарнівської міської ради Львівської області про визнання права власності за позивачкою на житловий будинок в порядку спадкування за законом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивачки ОСОБА_2 , після чого позивачка звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини. Однак нотаріусом 19.10.2023 було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. При підготовці документів було встановлено, що житловий будинок на АДРЕСА_1 мав статус колгоспного двору, ОСОБА_3 був останнім членом такого. Позивачка є єдиною спадкоємицею ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, однак через відсутність належно оформлених документів на спірний будинок не може реалізувати свої права спадкоємця в позасудовий спосіб. Просила суд визнати за позивачкою право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті рідного дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представниця позивачки та позивачка в судове засідання не з`явились, від представниці надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі та просять його задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 15.01.2024 подав відзив на позовну заяву, в якому вирішення спору покладає на розсуд суду, справу просить розглянути у його відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно із копій погосподарських книг Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області за 1986-1995 роки та даних технічного паспорта на житловий будинок садибного типу на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 12.12.2023 на ім`я ОСОБА_1 , в с. Мости рахується господарство, особовий рахунок № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_5 , члени колгоспного двору ОСОБА_6 , будинок 1990 року забудови (а.с. 18-20, 22-27).

Рішенням виконавчого комітету Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області № 1613 від 23.06.2022 «Про перейменування вулиць в селах Мости та Лівчиці Львівського району Львівської області» вулицю Жовтневу в с. Мости перейменовано на вул. Дністерську (а.с.28).

Право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.29).

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.

Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990.

Згідно копій погосподарських книг Монастирецької сільської ради Городоцького району Львівської області за 1986-1995 роки з 1986 до 1995 членами колгоспного двору на АДРЕСА_1 були ОСОБА_5 , 1932 р.н., ОСОБА_7 , 1935 р.н., та ОСОБА_3 , 1960 р.н. (а.с. 18-20).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9), до дня своєї смерті вона постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею на день її смерті дійсно фактично постійно проживав та був зареєстрований у вказаному житловому будинку її син - ОСОБА_3 , 1960 р.н., і разом вели спільне господарство (а.с.13).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7), на день своєї смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 , проживав один і крім нього ніхто не був зареєстрований у даному будинку (а.с.14).

Позивачка ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_3 , що підтверджується копією її свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.12.1980 (а.с.12), копією свідоцтва про народження батька позивачки - ОСОБА_8 , серії НОМЕР_4 від 24.08.1961 (а.с.11), актовим записом про народження ОСОБА_3 .

Батько позивачки - ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Таким чином ОСОБА_3 був останнім членом колгоспного двору, не втратив частку в майні цього двору, однак до дня смерті не виготовив правовстановлюючих документів на належне йому майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як встановлено у ч.3 ст.1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частину спадшини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець,який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що житловий будинок на АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, останнім членом якого був дядько позивачки ОСОБА_3 , позивачка як спадкоємиця за правом представлення (ч.3 ст.1266 ЦК України) своєчасно після смерті дядька звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, інших спадкоємців за законом та за заповітом майна ОСОБА_3 судом не встановлено, відтак за позивачкою слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392, 1218, 1265, 1269 ЦК України, ст. 10, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок садибного типу АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Головуючий Ференц О.І.