Провадження № 2/750/360/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Аушевої М.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

05.12.2023 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 148824 грн. 21 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.06.2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу BMW X3 (д.р.н. НОМЕР_1 ). Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування». 10.09.2021 в смт. Великодолинське сталося ДТП за участю транспортного засобу Мерседес (д.р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля (д.р.н. НОМЕР_1 ), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль BMW X3 (д.р.н. НОМЕР_1 ), що був застрахований ПрАТ «СК «УНІКА» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №027052/4615/0000540. Згідно постанови Деснянського районного суду від 08.10.2021 року (справа №750/10676/21), ДТП сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України. Внаслідок зазначеного вище ДТП було завдано майнової шкоди власнику автомобіля BMW X3 (д.р.н. НОМЕР_1 ). На підставі заяви потерпілої особи, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 278824,21 грн, які були сплачені шляхом списання коштів з авансового рахунку ДП «Фірма «Емерланд Моторе», згідно повідомлення ПрАТ «СК «УНІКА» про списання коштів №31154 від 11.101.2021.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

30.01.2024 року відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та достовірних доказів, які б визначали вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля та витрат проведених ПАТ «СК «УНІКА». До позовної заяви додане платіжне доручення № 162536 від 21.07.2020 на суму 1501319,39 грн, як аванс за ремонт невизначених транспортних засобів та повідомлення № 00457624 фахівця з клієнтського сервісу ОСОБА_3 на списання грошових коштів з авансового платежу у розмірі 278824,71 грн. При цьому не має доказів, за яким авансовим платежем відбулося списання, відсутні документи підтверджуючі реальність такого списання та надходження на рахунки ДП «Емералд Моторе» вказаних коштів у визначеному розмірі. В рахунку ДП «Фірма «Емералд Моторе» від 22.09.2021 №BL000011816 та акті виконаних робіт від 03.11.2021 № IN000009061 зазначено про проведення робіт з огляду автомобіля після ДТП для дефектування (роботи під № 5), однак до позовної заяви не додані документи підтверджуючі проведення такого огляду, складання дефективної відомості ТЗ з фото або відеоматеріалами, тощо. Позивач не надає акту огляду транспортного засобу з детальним описом пошкоджень транспортного засобу внаслідок ДТП, а відтак визначення розміру завданої шкоди не ґрунтується на реальних пошкодженнях та є завищеними, а факт проведення ПАТ «СК «УНІКА» відшкодування у зазначеному розмірі не підтверджується жодним доданим доказом, які надавались до позовної заяви. Звіт про визначення вартості матеріального збитку є неналежним доказом, оскільки складений з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Відносно витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив, що Додані договори про правові послуги свідчать, що договору про надання професійної правничої допомоги укладеного між стороною провадження (позивачем) ПАТ «СК «УНІКА» (або в його інтересах) та адвокатським бюро «Білий» не укладалось. Договір доручення № 1 ВНМ про правові консультації від 01.11.2023 укладено між ПАТ «СК «УНІКА» та ФОП ОСОБА_4 (яка не є адвокатом у вказаному провадженні), містить порядок розрахунків за ним, а саме п. 5.2 Договору, згідно якого вартість комплексного супроводу справи (в тому числі підготовка та подача позову, участь у справі, тощо) складає 1 (один)% від розміру позову, але не менше 450,00 грн і не більше 750,00 грн. При цьому відповідно п. 1.1. саме повірений зобов`язаний вчинити від імені і за рахунок довірителя юридичні дії щодо стягнення заборгованості. Згідно п. 2.9 Договору, повірений має право за власний рахунок і на власний ризик залучати до виконання доручення, передбаченого цим договором, третіх осіб. Отже усі витрати по залученню третіх осіб, не покриті сумою Договору визначеною у п. 5.2, є особистий ризик ФОП ОСОБА_4 , яка не є стороною провадження. Договір № 2/23ю від 02.11.2023 про надання правової допомоги укладений між ФОП ОСОБА_4 та АБ «Білий», не містить посилань що він укладений в інтересах ПАТ «СК «УНІКА».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в своєму позові просив справу розглядати без участі, позов підтримує.

Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, через відсутність доказів та недоведеністю розмірів заподіяної шкоди, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, а також оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за № 750/10676/21, суд встановив наступне.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.10.2021 року, яка набрала законної сили притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Крім того, вказаною постановою суду встановлено, що 10.09.2021 о 14:35 год. ОСОБА_1 в Одеській області, Одеському районі, смт. Великодолинська, вул. Черноморська, 1, при переїзді перехрестя регульованого світлофором, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив проїзд на червоний (заборонений) сигнал світлофору, що призвело до зіткнення з транспортним засобом BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався з боку вул. Соборна на зелений сигнал світлофору, в результаті ДТП власникам завдано матеріальних збитків, чим порушив вимоги пункту 8.7.3 е Правил дорожнього руху, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

03.06.2021 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_5 було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 . Договір було укладено відповідно до Закону України «Про страхування».

На підставі заяви потерпілої особи від 13.09.2021 року, Договору добровільного страхування транспортного засобу та на підставі вимог Закону України «Про страхування», ПрАТ «СК «УНІКА» складено страховий акт від 08.10.2021 року та визначено розмір страхового відшкодування в сумі - 278824,21 грн, які були сплачені шляхом списання коштів з авансового рахунку ДП «Фірма «Емерланд Моторе», згідно повідомлення ПрАТ «СК «УНІКА» про списання коштів за вих. №31154 від 11.10.2021 (а.с. 11-13).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного Суб`єктом оціночної діяльностві ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» вих. №22526 від 06.10.2021 вбачається, що ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» уклав договір про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) з ПрАТ СК «Уніка» за дорученням 22526 від власника КТЗ ОСОБА_5 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ BMW X1 д.р.н. НОМЕР_1 , визначена за витратним підходом, станом на 21.09.2021 складає 284511,11 грн, ринкова вартість данного транспортного засобу визначена за порівняльним підходом, може складати 982207,14 грн. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ BMW X1 д.р.н. НОМЕР_1 станом на 21.09.2021 дорівнює з урахуванням ПДВ, але без врахування ВТВ: 284511,11 грн. (а.с. 25-38).

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди, спричиненої взаємодією декількох джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховуються дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв?язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками.

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини першої статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу MERCEDES-BENZ (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» згідно полісу № 203528408. Ліміт відповідальності страховика становить - 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.02.2024 витребувано у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» наступні документи: - докази сплати (отримання та перерахування) коштів страхового відшкодування у розмірі 278824,21 грн.; - докази огляду автомобіля після ДТП для дефектування (вказаний вид робіт провело ДП «Фірма «Емерланд Моторе» згідно виставленому рахунку); - копію акту огляду транспортного засобу з фото або відеоматеріалами; копію дефективної відомості ТЗ з фото або відеоматеріалами; - калькуляцію матеріалів та робіт з відновлення ТЗ; - копію документів, які направлялися до страхової компанії відповідача для компенсації витрат; докази виклику суб`єктом оціночної діяльності заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ; - копію договору про надання правової допомоги укладеного між ПАТ «СК «УНІКА» та АБ «Білий» (або адвокатом Білим В.С.) та ордеру. Проте, вимоги ухвали залишені без виконання.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наданий позивачем Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного Суб`єктом оціночної діяльностві ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» вих. №22526 від 06.10.2021 був складений на підставі договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (КТЗ) з ПрАТ СК «Уніка» за дорученням 22526 від власника КТЗ ОСОБА_5 .

Метою даної оцінки був транспортний засіб BMW X1 д.н.з. НОМЕР_1 , який складався на підставі протоколу оголяду колісного транспортного засобу 21.09.2021 BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить власнику ОСОБА_5 та за Договором добровільного страхування транспортного засобу був визначений саме транспортний засіб BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження якого відбулося 10.09.2021, що також встановлює приналежність вказаного транспортного засобу ОСОБА_5 .

Також до вказаного Звіту про визначення вартостів матеріального збитку 06.10.2021 складена ремонтна калькуляція відносно транспортного засобу BMW X3, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 41-45), а тому може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ.

Згідно рахунку № BL000011816 від 22.09.2021 за нарядом-замовлення від 13.09.2021 за вартість послуг та вартості складових частин встановлено всього до сплати 2787824 грн. 21 коп, вид оплати безготівковий (а.с. 17-21).

Згідно Акту виконаних робіт №1N000009061 від 03.11.2021 за нарядом-замовлення від 14.12.2021 за вартість послуг та вартості складових частин встановлено всього до сплати 256594 грн.21 коп, вид оплати безготівковий (а.с. 22, 23).

Згідно Акту виконаних робіт №1N000009061 від 03.11.2021 за нарядом-замовлення від 14.12.2021 за вартість послуг та вартості складових частин встановлено всього до сплати 256594 грн.21 коп, вид оплати безготівковий (а.с. 22, 23).

Згідно Акту виконаних робіт №1N000009837 від 16.12.2021 за нарядом-замовлення від 14.12.2021 за вартість послуг встановлено до сплати 22230 грн. вид оплати безготівковий (а.с. 24).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», чинного на час виникнення спірних правовідносин та подання позову, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди) відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-ц.

У зв`язку із зазначеним деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припинилось виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України), і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.02.2018р. по справі 760/19377/15-ц.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, сума виплаченого страхового відшкодування за вирахуванням ліміту відповідальності АТ «СГ`Ю.БІ.АЙ-КООП» становить (278824,21-130000,00=148824,21) 148824 грн. 21 коп.

Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. Водночас, відповідач в судове засідання не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача щодо розміру дійсної заподіяної шкоди.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтіми 257-259, 362,Ю 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії, а тому через введення в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року, діюче законодавство України передбачає продовження дії як загального так і спеціального строку позовної давності.

Оцінюючи докази по справі в цілому, беручи до уваги вищенаведені встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, звернені до відповідача, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд приходить до переконання про задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3ст.133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1ст.141 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір доручення №1 ВНМ від 01.11.2023 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 , з метою виконання умов договору, має право залучати для виконнання покладених на нього обовязків адвокатів, адвокатські бюро чи адвокатські обєднання, оплачувати їх послуги, які підлягають відшкодуванню Довірителем на умовах, порядку та строки визначені ч. 5 Договору.

02.11.2023 року між ФОП ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Білий» укладено договір про надання правової допомоги №2/23ю, відповідно до якого, Адвокатське бюро «Білий» зобов`язується за дорученням ФОП ОСОБА_4 надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", що підтверджується договором доручення №1 ВНМ від 02.11.2023 року та Додатком № 1 до нього.

Згідно Договору про надання правової допомоги №2/23ю та Додатку № 1 (фіксований) позивачем (через повірену особу ФОП ОСОБА_4 ) вже понесено витрати, за надану професійну правничу допомогу АБ «Білий» у розмірі 8000,00 грн.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Відповідне положення міститься у Постанові ВП ВС від 12.05.2020 №904/4507/18 (12-171гс19), де суд зазначив: «Відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 000,00 грн, передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди № 2 від 28 вересня 2018 року, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкчадальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, то ж належить до судових витрат, не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача. При цьому загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, складає 12 000 грн, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару».

Разом з цим, суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є необґрунтованою, такою, що не відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих адвокатом послуг, з огляду на наступне.

В частині 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом; вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зокрема, частина 5 ст. 137 ЦПК України, вказує на те, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у справі №201/14495/16-ц від 30.09.2020 приходить до висновку, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд мас виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не надходило.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Згідно із заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача заявлено розрахунок витрат у розмірі 8000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, правнича допомога адвоката полягала в підготовці позовної заяви. На думку суду, дана справа є справою незначної складності. Супровід даної справи не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, справа не становить суспільний інтерес.

Отже, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позов задоволено, а позивач отримав адвокатські послуги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з цим, суд вважає, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8000 грн не є пропорційним до предмета спору та складності справи, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, та вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (місце знаходження: вул. О. Теліги, 6-В, корп. 4, м. Київ, ідентифікаційний код 20033533) відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 148824 грн. 21 коп., судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп., витрати на професійну правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута