№ 207/5399/23
№ 2/207/153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог вказала, що з 28.09.2019 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до судового наказу, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 30.09.2022 року по справі №207/2658/22, з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. 22.12.2022 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з відповідача аліментів. Однак, відповідач ухилявся від виконання рішення суду, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, за період з вересня 2022 року по 14.08.2023 року за ним утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35935,68 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості. 11.09.2023 року слідчим ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження №0000198 у відношенні відповідача за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. 26.09.2023 року, після відкриття кримінального провадження, відповідач сплатив їй заборгованість по аліментам у сумі 41156,75 грн. Зазначає, що неустойка (пеня), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 33300,31 грн. Просить позовну заяву задовольнити.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів на час звернення позивачки до суду (жовтень місяць 2023 року) відсутня, оскільки він сплатив заборгованість ще задовго до звернення позивачки із позовом до суду, а саме 26 вересня 2023 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивачка посилається, як на підставу своїх позовних вимог, дослідивши та оцінивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

У судовому засіданні встановлено, що з 28.09.2019 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до судового наказу, виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 30.09.2022 року по справі №207/2658/22, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

22.12.2022 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з відповідача аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 29.09.2022 року по 14.08.2023 року та складає 35935,68 грн. (а.с.27).

11.09.2023 року слідчим ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження №0000198 у відношенні відповідача ОСОБА_2 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Згідно ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Обов`язковою умовою настання відповідальності за прострочення сплати аліментів є винність особи.

Рішення суду про стягнення із відповідача аліментів набрало законної сили 30 вересня 2022 року і було звернуто до виконання позивачкою 22 грудня 2022 року.

Як зазначив відповідач, про наявність виконавчого провадження та розмір заборгованості зі сплати аліментів, він не знав, оскільки позивачкою було неправильно вказано його адресу мешкання та не було повідомлено державного виконавця про його засоби зв`язку. Окрім того, між ним та позивачкою було досягнуто усної домовленості з приводу того, що він допомагає дочці речами та харчами, а також він залишив позивачці їх спільну квартиру в обмін на те, що вона не буде подавати на стягнення аліментів. Отже, про існування виконавчого провадження та наявність заборгованості він не знав, а дізнався випадково лише тоді, коли до нього прийшов дільничний поліції та повідомив про наявність відкритого щодо нього кримінального провадження. Дізнавшись про заборгованість, він одразу її сплатив у повному розмірі.

Тобто на час звернення позивачки до суду, заборгованість по аліментам була відсутня, тобто були відсутні підстави для застосування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, статтею 61 Конституції України гарантована заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За своєю правовою природою, пеня не є заборгованістю по аліментним зобов`язанням, а є видом цивільно-правової відповідальності за порушення зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що 26 вересня 2023 року позивачці ОСОБА_3 були зараховані кошти в сумі 41156,75 грн. від Південного ВДВС зі сплати аліментів від ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №8315 від 26.09.2023 року (а.с.34), а також 03.10.2023 року позивачці були зараховані кошти в сумі 69,00 грн. від Південного ВДВС зі сплати аліментів від ОСОБА_2 (а.с.35).

Таким чином, станом на жовтень 2023 року, винність в діях відповідача ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів відсутня, оскільки останній жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду, і при першій можливості погасив всю суму заборгованості, а заборгованість здебільшого виникла від незалежних від відповідача обставин, оскільки введення воєнного стану та необізнаність про наявність аліментних зобов`язань, були незалежними від відповідача, однак вплинули на можливість щомісячної сплати аліментних зобов`язань.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, необхідно відмовити в повному обсязі, у зв`язку з тим, що на момент подачі позову до суду відповідачем була повністю погашена заборгованість по аліментам перед позивачкою.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, ураховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 10, 19, 81, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2024 року.

Суддя Подобєд О.К.