Справа № 946/5680/23
Провадження № 2/946/929/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді: Бальжик О.І.
за участю секретаря: Богдан А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
І. Суть позовної заяви
1.1. 01.08.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить:
(І) позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
(ІІ) стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2017 року сторони уклали шлюб, який 12.04.2021 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка залишила дітей з позивачем, пояснивши свій вчинок тим, що їй потрібно налагоджувати своє особисте життя, а діти заважають їй. З того часу діти мешкають з позивачем, він займається їх вихованням, навчанням, утриманням. Мати дітей самоусунулась від їх виховання, не цікавиться їх життям, не виконує свої обов`язки як мати, не здійснює належний догляд за дітьми, не відчуває відповідальності за долю дітей. У неї нові стосунки, від яких вона народила ще одну дитину. Про існування старших дітей вона не згадує. Позивач має постійне місце роботи, працює не офіційно, але отримує стабільну заробітну плату, житлом забезпечений, алкогольні, наркотичні та тютюнові засоби не вживає, до кримінальної відповідальності не притягувався.
ІІ. Процедура та позиції сторін
2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.08.2023 року, справа №946/5680/23 передана на розгляд судді Бальжик О.І.
2.2. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі.
2.3. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
2.4. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на задоволенні позову, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка, а також представник третьої особи, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Відповідачка причини неявки не повідомила, із заявою про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність не зверталася. Представник третьої особи звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність, при винесенні рішення просила врахувати інтереси дітей.
2.5. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судові засідання, відсутність відзиву на позов, а також наявну згоду позивача, суд у відповідності до ст.280 ЦПК України вирішив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку).
ІІІ. Фактичні обставини та докази на їх підтвердження
3.1. Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №350, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб (а.с.12).
3.2. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1073, ОСОБА_7 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).
3.3. За змістом свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1189, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14).
3.4. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.04.2021 (справа № 500/7144/20) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.15).
3.5. Згідно з довідкою завідуючої комунального закладу дошкільної освіти комбінованого типу ясла-садок № 32 «Барвінок» Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 02 від 23.01.2023 року малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно відвідують ЗДО № 32 «Барвінок» (з 12.10.2020 року ОСОБА_3 і з 17.05.2021 року ОСОБА_4 ) по теперішній час. За цей період мати ОСОБА_2 не приймала участі у вихованні та розвитку дітей, жодного разу не відвідувала дитячий садок, батьківські збори, не цікавилась життям дітей. Вихованням дітей займається батько ОСОБА_1 . Діти завжди чисті, охайні, виховані. Батько своєчасно оплачував за перебування дітей у садочку. Приводив та забирав з закладу дітей батько ОСОБА_1 (а.с.17).
3.6. Батько дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований разом із малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
3.7. За змістом висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих. №21-1275 від 14.11.2023 року, згідно з актом обстеження умов проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 11.10.2023 року, для дітей створені належні умови для виховання та розвитку. ОСОБА_1 відповідально ставиться до виховання, розвитку та здоров`я дітей.
Згідно з характеристиками сусідів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мати малолітніх, ОСОБА_2 , з чоловіком ОСОБА_1 не проживає, вихованням дітей займається позивач. Добре виховує дітей, чемний.
Мати дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, від виховання дітей самоусунулась, місце проживання дітей не відвідує, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, станом здоров`я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає.
На підставі вищевикладеного, орган опіки та піклування дійшов висновку, яким визнано за доцільне та в інтересах дітей позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.43-45).
ІV. Оцінка та висновки суду
4.1. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення батьківських прав, суд виходить з такого.
4.2. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
4.3. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
4.4. Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
4.5. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
4.6. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
4.7. Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
4.8. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
4.9. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.
4.10. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
4.11. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
4.12. Позивач наголошує на тому, що відповідачка має іншу сім`ю, не зустрічається та не спілкується з дітьми, не цікавиться їх розвитком, не надає допомоги на їх утримання.
4.13. Особисті непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки у рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків.
4.14. Суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№04/21-1275 від 14.11.2023 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вони мають рекомендаційний характер та не є обов`язковими для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Крім того, вказаний висновок не містить в собі відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми обов`язками, та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав.
4.15. Також, не надано жодного доказу щодо обставин, які негативно характеризують відповідачку, зокрема, притягнення до кримінальної відповідальності, перебування на обліку у зв`язку із вживанням алкогольних або наркотичних засобів, ведення аморального способу життя та інше.
4.16. Отже, з наданих позивачем доказів не вбачається наявність підстав передбачених ст.164 СК України, а тому застосування до відповідачки такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає недоцільним.
4.17. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини вказує на те, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення.
4.18. Суд вважає за можливе не давати оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони на висновки не впливають.
4.19. За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги, в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відношенні малолітніх дітей: доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , задоволенню не підлягають.
4.20. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів, суд виходить з такого.
4.21. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
4.22. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
4.23. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
4.24. Стаття 185 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
4.25. Частина 1 статті 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
4.26. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов`язку по утриманню дітей, враховуючи вимоги ст.182 СК України та виходячи зі встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожиткового мінімуму, суд вважає, що заявлений позов, з урахуванням матеріального положення сторони, підлягає задоволенню та стягненню з відповідачки аліменти на утримання дітей в у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, починаючи від дня пред`явлення позову й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім у розмірі 1/4 її доходу до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
V. Розподіл судових витрат
5.1. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 073 гривні 60 копійок із зарахуванням його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 141, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -
2. Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, починаючи від дня пред`явлення позову й до досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а потім у розмірі 1/4 її доходу до повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
3. В решті позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1 073 (тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
6. Копії рішення надіслати для відома відповідачці та третій особі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міскрайонний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.І.Бальжик