Справа № 673/1265/22
Провадження № 2-др/673/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

"21" лютого 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенка В.О.,

позивача- ОСОБА_1 ,

відповідачів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяви позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди -

встановив:

31.01.2024 року Деражнянським районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Згідно даного рішення суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 10000 грн моральної шкоди та 214,72грн. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 5000грн моральної шкоди та 107,36грн судового збору.

05.02.2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000грн та витрат на поштові послуги -324грн.

Тоді ж відповідачка ОСОБА_2 також звернулася із заявою про стягнення з позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10950грн., та витрати на проїзд її представника -1572грн.

Ухвалою суду від 07.02.2024 року прийнято до провадження заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення з приводу стягнення судових витрат із призначенням судового засідання про що повідомлено учасників справи.

12.02.2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на заяву про стягнення судових витрат, згідно якого остання просила відмовити у задоволенні вказаної заяви покликаючись на те, що заявлений ОСОБА_2 розмір судових витрат в загальній сумі 12522,71грн не відповідає заявленому в попередньому (орієнтовному) розрахунку та істотно її перевищує.

19.02.2024 року ОСОБА_2 подано заперечення на заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат в яких вказує про необґрунтовані належними доказами витрати на правничу допомогу та витрати на поштові відправлення. Зауважує, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 10000грн не відповідає складності справи та виконаним адвокатом переліку робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, останній подав заяву про розгляд даного питання у його відсутності, підтримуючи заяву ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник в суді підтримували заяву, подану відповідачкою та заперечували щодо стягнення судових витрат на користь ОСОБА_1 з підстав, зазначених у своїх письмових запереченнях.

Аналогічну думку з приводу заяви ОСОБА_1 в судовому засіданні висловила відповідачка ОСОБА_3 .

Заслухавши відповідачів, представника, суд прийшов до наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд вважає, що підстави для зменшення розміру понесених позивачкою та відповідачкою ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні, оскільки вони не є такими, що не відповідають вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Водночас, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати у виді витрат на правничу допомогу, витрат на відправку поштової кореспонденції іншим учасниками теж підлягають відшкодуванню частково, пропорційно до часток позовних вимог, які було задоволено і в яких відмовлено.

Отже, позивачці з відповідачів належить компенсація витрат на правничу допомогу, розрахована наступним чином.

З огляду на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено на 20%, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з

останньої складають 2000грн (10000грн-20%= 2000грн).

Вимоги позову до відповідачки ОСОБА_3 судом задоволено на 10% , а тому витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з останньої складають 1000грн (10000грн-10%=1000грн).

Згідно з частиною другою статті 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

В матеріалах справи наявні докази (поштові квитанції а.с. 124-126,143-144, 206-207 Т.1) на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на відправку поштової кореспонденції іншим учасникам справи в загальному розмірі 272,5грн, тому з врахуванням часткового задоволення позову, підлягає до часткового задоволення заява ОСОБА_1 про стягнення інших судових витрат, пов`язаних із розглядом справи із ОСОБА_2 в сумі 54,5грн (272,5грн-20%=54,5грн) та ОСОБА_3 в сумі 27,25 грн. (272,5грн -10% =27,25грн).

При цьому, решта заявлених до стягнення витрат, пов`язаних із розглядом справи в розмірі 51,50грн. не знайшла свого підтвердження належними доказами, оскільки наявні в матеріалах справи поштові квитанції (а.с.127,142, 208 Т.1) не містять інформації про учасника справи, якому направлялася кореспонденція, в зв`язку з чим, суд позбавлений можливості в цій частині перевірити понесенні позивачкою витрати, пов`язані із розглядом безпосередньо означеного спору.

Натомість на користь відповідачки ОСОБА_2 з позивачки належить компенсація витрат на правничу допомогу в розмірі 8760грн (10950грн- 80%=8760грн).

Відповідно до положень статті 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження (далі - Постанова №590).

Постановою від 02.02.2011 року №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» Кабінет Міністрів України затвердив суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова №98).

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Постанови №98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтверджуючих документів, відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом (постанова Верховного Суду від 12.08.2020 року у справі №826/13271/16).

Вирішуючи питання про відшкодування стороні витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалася особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження понесення витрат, пов`язаних із прибуттям представника відповідача у судове засідання, останнім надано чеки АЗС про сплату за бензин від 29.04.2023 року на суму 1487,7грн, від 26.09.2023 року на суму 999,60грн, від 10.11.2023 року на суму 1000грн, дизельне пальне на суму 999,69 грн. від 31.01.2024 року. Вказані фіскальні документи не підтверджують понесення заявлених витрат, оскільки доказів про те, що ці витрати представник відповідача поніс саме у зв`язку із прибуттям до суду, не надано.

Крім того, стороною відповідача не надано належних доказів на підтвердження середньої витрати пального транспортного засобу марки Peugeot моделі Expert, тип «загальний легковий пасажирський», об`єм двигуна 1997 . У зв`язку із наведеним, покладення на позивача обов`язку відшкодувати відповідачу витрати, пов`язані з переїздом його представника до суду є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Отже, загалом позивачці з кожного з відповідачів належить до відшкодування 2054,50грн. +1027,25 = 3081,75 грн. судових витрат, а відповідці ОСОБА_2 з позивачки належить- 8760,00 грн. судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись cт.ст. 137,138, 140, 141, 270 ЦПК України, суд -

встановив:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 2054,50грн, з яких 2000грн -витрати на професійну правничу допомогу та 54,50грн витрат пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 1027,25грн, з яких 1000грн -витрати на професійну правничу допомогу та 27,25грн витрат пов`язаних з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8760грн.

В решті вимог заяв відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач:

- ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційни номер );

Відповідачі:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МВ УДМС України в Хмельницькій області від 12.01.2013р.);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 26.02.2024 року.

Суддя: Т. В. Ягодіна