Провадження № 2/466/795/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Колодій Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

11.12.23 ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню - виконавчий напис № 13781, вчинений 28.10.2021 приватним нотаріусом Сазоновою О.М.

Свої вимоги мотивує тим, що із мобільного додатку він дізнався, що відносно нього відкрите виконавче провадження на підставі спірного виконавчого напису, який вчинено на підставі кредитного договору №600/02.2-09/123 від 18.07.2007 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є AT «Апьфа-банк». та ОСОБА_1 . Згідно рішення загальних акціонерів від 12.08.2022р. AT «Альфа-Банк» перейменовано на AT «Сенс Банк».

Позивач вважає, що виконавчий напис № 13781 від 28.10.2021 року не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів.

Зазначає, що він не отримував від відповідача жодних листів, вимог, в тому числі щодо стягнення заборгованості в безспірному порядку.

В свою чергу нотаріус, при вчиненні напису, не перевірив безспірності заборгованості та умов кредитного договору, не перевірено, чи не виник спір між зацікавленими особами.

Нотаріусу відповідачем представлені документи, що вказують на те, що заборгованість не е безспірною і не може вважатись обґрунтованою. Відсутня і виписка по кредитному рахунку, як основного документу, який би міг підтверджувати суму заборгованості. Нотаріус не отримував оригінал кредитного договору, в тому числі нотаріально посвідченого. Відтак, такий договір не може бути документом, за якими стягнення заборгованості може провадиться у безспірному порядку, що свідчить про відсутність правових підстав для вчинення виконавчого напису на ньому.

Крім того, відповідачем не було направлено позивачу письмову вимогу про погашення заборгованості, про усунення порушень основного зобов`язання, що також свідчить про відсутність правових підстав для вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису.

Також на думку позивача було порушено вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат», якою передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Між тим, виконавчий напис вчинено за кредитним договором від 18.07.2007 року із строком кредиту до 17.07.2009 року, тобто поза межами трирічного терміну.

Виходячи з вищенаведеного, позивач вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки порушує його законні права та інтереси.

17.01.2024р. представником відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» подано відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача повністю заперечує, Свою позицію мотивує тим, що позивач не довів достатніми доказами свою позицію про те, що кредитором не представлено нотаріусу усіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Також останнім не доведено, що приватним нотаріусом Сазоновою О.М. не дотримано процедури вчинення виконавчого напису через неповідомлення боржника про претензію з боку кредитора. При чому останньою дотримані усі строки вчинення вказаної нотаріальної дії. Не заслуговують на увагу, на думку відповідача і твердження позивача про вчинення виконавчого напису нотаріуса не на нотаріально посвідченому правочині, адже з моменту укладання Кредитного договору до моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса № 13871 від 28.10.2021 року, діяла норма, зазначена в п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік 1172) в редакції 10.12.2014 року. У зв`язку з тим, що захист прав кредитора за вказаний у попередньому абзаці час дозволяв вчинення виконавчого напису нотаріуса по ньому, тому сторона відповідача вважає, що мала право на вчинення вказаної дії.

17.01.2024р. позивачем подано відповідь на відзив, в якому він підтримав первісно заявлені вимоги, просить позов задовольнити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 15.12.2023р. відкрито провадження у справі, розгляд призначено у спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача, адвокат Пащук А.І. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, наполягає на позовних вимогах.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Сенс Банк» та третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна в судове засідання не прибули.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 28.10.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13781 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості на користь АТ «Сенс Банк» за кредитним договором від 600/02.2-09/123 від 18.07.2007р. в сумі 8 498,72 доларів США. На підставі виконавчого напису, приватним виконавцем Петрусем І.Б. 18.11.2021р. відкрито виконавче провадження ВП № 67568039.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Таким чином, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор повинен надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Між тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі №826/20084/14, постанову Кабміну № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адмінсуду від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. було залишено без змін. Постановою Великої Палати ВСУ від 20.06.2018р. було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р.

З огляду на викладене, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Не зважаючи на це, приватний нотаріус Сазонова О.М. вчинила спірний виконавчий напис на кредитному договорі від 18.07.2007 № 200097295, який нотаріально не посвідчений.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду 12.03.2020р. у справі № 757/24703/18-ц «якщо серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу не посвідчений нотаріально, отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису».

Окрім того, як зазначалось вище, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»).

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджувати факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656).

Між тим, приватним нотаріусом Сазоновою О.М. будь-яких дій щодо отримання достовірних даних на підтвердження безспірності заборгованості вчинено не було.

Згідно пп. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (пп. 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій).

В даному випадку, позивач не отримував вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо такої, або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості.

Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, не витребував від стягувача додаткових документів, вчинив виконавчий напис в порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також, на думку суду, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення боржника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що також узгоджується з установленими у даній справі фактичними обставинами (аналогічний правовий висновок сформульований у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 по справі № 645/1979/15-ц (№ в ЄДРСР 90458929).

З огляду на вищевикладені доводи та установлені обставини справи, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням чинного нотаріального законодавства, а тому його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, в якості ефективно застосованого судом способу захисту порушеного права позивача на недоторканність його грошових коштів.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

В даному випадку, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано додаток до договору про надання правової допомоги від 09.12.2023р., акт виконаних робіт від 16.01.2024р., квитанцію про оплату адвокатських послуг.

Задовольняючи позов, суд вважає за доцільне стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На думку суду, витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.10.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. № 13781 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за кредитним договором від 600/02.2-09/123 від 18.07.2007р.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», м. Київ, вул. В.Васильківська, 100, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, м. Київ, бульв. Л.Українки, 9/134.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду , протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. Є. Зима