ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/6291/21 Номер провадження 22-ц/814/1039/24Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т.В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах Харківської міської ради, на рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2023 року, ухвалене суддею Турченко Т.В., повний текст рішення складено 03.10.2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

встановила:

20.09.2021 року до Ленінського районного суду м.Харкова звернувся ОСОБА_2 з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності. В позовній заяві вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті, як спадкоємець першої черги за законом, він 05.02.2019 року звернувся до Другої Харківської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, а саме 49/100 часток житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Державним нотаріусом Другої Харквіської ДНК Гуркаленко І.В. йому повідомлено, що ОСОБА_4 за життя не було зареєстровано право власності на житловий будинок, а тому свідоцтво про право на спадщину йому не видано та рекомендовано звернутися до суду.

З наведених підстав просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на 49/100 часток житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями та спорудами (прибудовою а1, тамбуром а2, гаражем літ. «Е»), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова було змінено на Київський районний суд м. Полтави.

02.05.2023 року ухвалою Київського районного суду м. Полтави цивільну справу прийнято до провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2023 року з урахуванням ухвали суду від 23.10.2023 про виправлення описки позовні вимоги задоволені та визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на 49/100 часток житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 143,3 кв.м., житловою площею 81,1 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

З цим рішенням суду не погодився відповідач Харківська міська рада та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що по АДРЕСА_1 здійснено самочинне будівництво сараю літ. «Н» на земельній ділянці, що не була відведена у встановленому порядку для будівництва даного об`єкту та без дозвільних документів.

Матеріали позовної заяви та доданих до неї документів не містять інформації про особу, яка побудувала вказаний об`єкт. Спірне домоволодіння перебуває у спільній частковій власності.

Вважає, що в зв`язку з наявністю у складі садибного індивідуального домоволодіння самочинно побудованого об`єкту (сарай літ. «Н») - визнання права власності на частку домоволодіння в порядку спадкування є неможливим.

Згідно законодавства, яким регулювалось проведення будівельних робіт на час виникнення спірних правовідносин станом на 2007-2011 роки, передбачено контролюючому органу надання документу, що посвідчує право власності забудовника (замовника) чи право користування (у тому числі на умовах оренди) земельною ділянкою, на якій буде розміщено об`єкт містобудування; надання дозволу на виконання будівельних робіт та прийняття побудованого об`єкта в експлуатацію.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів будівництва забороняється.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Ухвала Київського районного суду м. Полтави від 23.10.2023 року про виправлення описки у судовому рішення відповідачем не оскаржувалась.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

В судове засідання представник відповідача - Харківська міська рада не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в тому числі на електронну адресу, відповідно до ст. 128 ч. 6,ч.8 п. 2 ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_3 також на виклик суду не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 128 ч.6, ч.8 п. 3,4 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_2 також до суду не з`явився, його участь в суді при розгляді справи забезпечена представником адвокатом Дзюбенко В.О.

Згідно зі ст. 372 ч.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися та були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_5 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2018 року, а/з НОМЕР_2 (а.с. 21 зворот) .

Після його смерті відкрито спадщину на 49/100 часток житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

05.02.2019 року позивач, який є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.24 зворот) звернувся до Другої Харківської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини. Проте державним нотаріусом Другої Харківської ДНК Гуркаленко І.В. йому повідомлено, що ОСОБА_4 за життя не було зареєстровано право власності на житловий будинок, в зв`язку з чим відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутися до суду.

Також місцевим судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.12.1979 року, виданого Ленінським Райжитлуправлінням, 49/100 частин спірного житлового будинку належали на праві власності ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_6 49/100 частин житлового будинку отримала у спадок ОСОБА_7 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Після смерті ОСОБА_7 49/100 частин житлового будинку успадкував ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.09.1998 року, виданого старшим державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Алтуніною Л.А. за реєстровим номером 3-3314 (а.с.18). Разом з тим право власності за ОСОБА_4 у визначеному законом порядку зареєстровано не було.

Також, як вбачається із свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , проте юридично її не оформила.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_4 , своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, проте нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець отримавши спадкове майно своєчасно не оформив його, а також у домоволодінні наявний самочинно побудований сарай.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкодавцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першої статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частини 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно і спадкодавцем, маж подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як встановлено судом, і це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , який є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у визначені законом строки звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька. Проте не міг отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкодавець ОСОБА_4 , отримавши свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 від 17.09.1988 року, виданого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори, що складається з 49/10 частин житлового будинку літ «А-1» з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрував дане свідоцтво у Харківському міському БТІ.

Встановивши вказані вище обставини, а також неможливість оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 49/100 часток житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 143,3 кв.м., житловою площею 81,1 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, посилання Харківської міської ради в апеляційній скарзі на неможливість визнання за позивачем права власності на спадкове майно, оскільки до його складу включено самовільно збудований сарай під літ. «Н», не може бути прийнято до уваги, оскільки вказаний сарай включений в опис нерухомого майна за вказаною вище адресою з відміткою «самовільно побудований», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 55), не знімає з власників обов`язку прийняти його в експлуатацію та не є перешкодою в реалізації позивачем своїх прав на отримання спадщини.

Таким чином, висновки суду першої інстанцій у межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, місцевим судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Наведені в обґрунтування апеляційної скарги доводи, є ідентичними доводам, викладеним у відзиві, їм надавалася оцінка судом, а тому вони не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384,389 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.02.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук