КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 372/990/23 Головуючий у суді І інстанції: Сташків Т.Г.
провадження №22-ц/824/4295/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Божок Дар`ї Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ТОВ «Авто Просто» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором від 08.02.2013 року № 700139 у розмірі 314 178 грн 94 коп.; стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 4 712 грн 68 коп., тобто по 1 570 грн 10 коп. з кожного.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що 08.02.2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір № 700139 та підписано Додаток № 1 до нього, який є невід`ємною частиною Договору.

Предметом Договору є надання учаснику послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля KIA RIO за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

19.01.2012 року ТОВ «Авто Просто» зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_1 . Послуги, що надаються позивачем, регулюються Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

При виконанні умов договорів, укладених з учасниками в рамках системи АвтоТак, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах розподілу товару, а також інших послуг, передбачених договором, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи АвтоТак.

17.06.2014 року на виконання умов зазначеного Договору ОСОБА_2 отримала у власність автомобіль KIA RIO, 2013 року випуску (кузов № НОМЕР_2 ) та здійснила реєстрацію цього автомобіля на своє ім`я, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 зобов`язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % поточної ціни автомобіля) та вартість наданих їй послуг шляхом сплати щомісячних внесків (п. 2.3 ст. 2 Розділу ІІ Договору).

Відповідно останній платіж за Договором мав бути здійснений до 29.02.2022 року. Натомість, станом на дату звернення з цим позовом, відповідач 1 не виконала свої зобов`язання за Договором у повному обсязі.

Починаючи з лютого 2023 року ОСОБА_2 припинила здійснювати платежі за договором, у зв`язку з чим, розмір невиконаних зобов`язань становить: 45,1835 % - періодичних платежів (100 % - 54,8165 %); 9 - внески в оплату щомісячної винагороди позивача (84-75).

З урахуванням поточної ціни автомобіля у розмірі 375 768 грн., заборгованість відповідача 1 в грошовому еквіваленті становить: 169 768 грн. 13 коп. - періодичних платежів; 12 799 грн. 86 коп. - внесків в плату щомісячної винагороди позивача. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором становить 182 584 грн. 99 коп.

10.06.2014 року між позивачем та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останні зобов`язались відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за Договором від 08.02.2013 року № 700139, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за № 4114.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вимушений звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Авто Просто» заборгованість за договором від 08.02.2013 року № 700139 у розмірі 314 178 грн 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Авто Просто» з кожного в рівних частках судовий збір у розмірі по 1 570 грн 89 коп.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Божок Дар`я Олександрівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позовній заяві відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції не було досліджено докази, на які посилається позивач, а також суд не встановив їх належність та допустимість.

Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості, які доданий до матеріалів справи самі по собі не може бути належними та допустимим доказом наявності та розміру, оскільки нічим іншим не підтверджуються і їх правильність неможливо перевірити. Зазначив, що наданий розрахунок позивача не містить обов`язкових реквізитів у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги щодо розміру заборгованості, представник апелянта зазначила, що позивач безпідставно вказував на те, що ОСОБА_2 порушила умови Договору, адже з поданого розрахунку очевидним є продовження внесення платежів після 29.02.2020 року.

Також зазначила те, що позивач не надав до позовної заяви актуальну оцінку автомобіля. Вважає, що необхідно врахувати те, що вартість автомобіля у зв`язку з курсом валюти змінювалася, також за час експлуатації автомобіля, також залежить ціна. Крім того вважає, що позивач повинен був надати докази динаміки зміни вартості транспортного засобу. Проте, жодних документів, які б підтверджували зміну ціни авто КІА RIO з 2013 року по 2023 рік кожен місяць, матеріали справи не містять. Єдина оцінка яка була погоджена сторонами під час укладення договору це вартість автомобіля 125 600 грн.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання не є правомірними та не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 перехідних положень ЦК України, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник апелянта посилалась на те, що позивач звертаючись з позовною заявою з пропуском строку позовної давності, оскільки відповідно до змісту поданого позивачем розрахунку заборгованості, право вимоги виникло у позивача ще у червні 2016 року, адже після 26.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 не вносила жодних періодичних платежів протягом 4-х місяців.

Отже представник апелянта вважає, що позивач знав про невідповідність розміру щомісячного внеску та винагороди, тому саме з вказаного періоду часу позивач міг звернутися з досудовою вимогою, з позовною заявою до суду про стягнення грошових коштів, незалежно від дій ОСОБА_2 .. Разом з цим, позивач звернувся до суду лише через 7 років, при цьому жодного разу не намагався врегулювати питання в досудовому порядку.

02 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ «Авто Просто», в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

01 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення від апелянта ОСОБА_2 , просила долучити їх до матеріалів справи та врахувати під час ухвалення рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що відповідачі зобов`язання за Договором з повернення грошових коштів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 314 178 грн 94 коп., та ця сума підтверджується матеріалами справи.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.

Встановлено, що 19.01.2012 року ТОВ «Авто Просто» зареєстровано як фінансову установу та видано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_1 .

Послуги, що надаються позивачем, регулюються Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

08.02.2013 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_2 укладено договір № 700139 та підписано Додаток № 1 до нього, який є невід`ємною частиною Договору.

Предметом Договору є надання учаснику послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля KIA RIO за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

За положеннями п. 2.3 ст. 2 Розділу ІІ Договору ОСОБА_2 зобов`язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % поточної ціни автомобіля) та вартість наданих їй послуг шляхом сплати щомісячних внесків. Останній платіж за Договором мав бути здійснений до 29.02.2020 року.

Згідно зі ст. 5 Договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

17.06.2014 року на виконання умов Договору ОСОБА_2 отримала у власність автомобіль KIA RIO, 2013 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .

На забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 700139 від 08.02.2013 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено договір поруки, за яким останні зобов`язались відповідати перед кредитором у разі невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за Договором від 08.02.2013 року № 700139, який зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за № 4114.

За змістом ст. 4 вказаного договору поруки зобов`язання за цим договором припиняються одночасно з припиненням забезпечених порукою зобов`язань боржника за основним зобов`язанням. Зобов`язання за цим договором поруки припиняються також, коли боржник повністю вибуває з передбачених Договором зобов`язань внаслідок заміни його іншою особою; відповідальність поручителя припиняється також після повного виконання боржником або поручителем всіх забезпечених порукою зобов`язань боржника перед кредитором, що виникають з основного зобов`язання; сторони погодили, що строк дії цього договору поруки становить 9 років з дня його підписання.

Відповідно до п. 2.3 ст. 2 Розділу ІІ Договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язалась оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих їй послуг шляхом сплати 84 періодичних платежів разом з щомісячною винагородою.

ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором не виконала. Загальний розмір заборгованості за договором станом на 29.02.2020 року становить 182 584 грн 99 коп., з яких: 169 785 грн 13 коп. - періодичних платежів (375 768 грн 00 коп. (поточна ціна автомобіля х 45,1835); 12 799 грн 86 коп. - внесків в оплату щомісячної винагороди позивача (375 768 грн 00 коп. х 0,3154% +20%) х 9.

Позивачем за неналежне виконання зобов`язання на суму боргу за період з 01.03.2020 року по 17.02.2023 року нараховано: 110 843 грн 05 коп. - інфляційне збільшення; 20 750 грн 90 коп. - 3 проценти річних.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки сторони під час укладення оспорюваного договору погодили всі істотні умови, у тому числі щодо порядку, строків та визначення розмірів платежів, процедури отримання автомобіля учасником.

Доводи апеляційної скарги про те, що розрахунок позивача не коректний та не відповідає вимогам законодавства України, з огляду на те, що в матеріалах справи позивачем не додано докази які підтверджують наявність заборгованості за договором, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки колегія суддів вважає наведений розрахунок розміру боргу належним та допустимим, разом з тим відповідачами не надано жодного документу, який би міг спростувати суму боргу, вказану в позовній заяві.

Крім того в суді апеляційної інстанції представник відповідача повідомила, що в розрахунку зазначені всі сплачені платежі ОСОБА_2 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що поточна ціна автомобіля яка зазначена позивачем у розмірі 375 768 грн є невірною, оскільки єдина оцінка яка була погоджена сторонами під час укладення договору це вартості автомобіля у розмірі 125 600 грн, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки ціна товару визначена сторонами у договорі, періодичні платежі розраховані, як відсоток від поточної ціни автомобіля у період дії договору, при цьому поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється постачальником, виробником, або імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.

Відповідно до п. 9.2.1.1 Договору поточна ціна для розрахунку періодичних платежів разом із щомісячною винагородою буде пропорційно змінюватися відповідно до зміни Поточної ціни нової марки та/або моделі автомобіля.

Позивач отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, фактично сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це. Оскільки такі автомобілі за загальним правилом можна викупити лише за дійсною вартістю на момент придбання, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого позивачу раніше, визначення щомісячних внесків та інших платежів у відповідності до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи.

Подібний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 450/2519/18.

Доводи апеляційної скарги про те, що нарахування 3% річних та інфляційні втрати за невиконання грошового зобов`язання за період з 24.02.2022 року по 17.02.2023 року є неправомірними, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Між тим, правовідносини що склались за договором № 700139 від 08 лютого 2013 року не є кредитними, тому суд апеляційної інстанції вважає, що положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не можуть бути застосовані до правовідносин, що розглядаються у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся поза межами строку позовної давності, оскільки право вимоги виникло у позивача ще у червні 2016 року, адже після 26.04.2016 року ОСОБА_2 не вносила жодних періодичних платежів протягом 4 місяців, суд апеляційної інстанції відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 Договору договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

Як вже встановлено судом, Договір укладено 08.02.2013 року, перший періодичний платіж, разом із щомісячною винагородою ОСОБА_2 сплачений 06.03.2013 року, ТОВ «Авто Просто» звернулося до суду у лютому 2023 року, тобто в межах строку позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ч. 1 ст. 526, ст. 553, ст. 625 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Божок Дар`ї Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «07» березня 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник