ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/324/23 Головуючий суддя І інстанції Ульяніч І. В.
Провадження № 22-ц/818/62/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших фактів, з них:.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року, по справі № 645/324/23, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту її проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2014 року по день смерті останньої.

В своїй заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Відповідно до довідки причина смерті ОСОБА_2 - COVID-19. На час смерті ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Заявник та ОСОБА_2 до часу відкриття спадщини, що відкрилася після її смерті, проживали однією сім`єю з 2014 р.

Заявник на підставі ст. 1264 ЦК України, після смерті ОСОБА_2 , у встановленому законом порядку, звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Варнікової К.В. із заявою про прийняття спадщини, що зареєстрована 20.05.2022 р. в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за №26/2022 і на підставі якої заведено спадкову справу №15/2022 (номер у спадковому реєстрі 69296180). Проте від нотаріуса заявник отримала роз`яснення, що для видачі їй свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , немає підстав у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин та встановлення будь-якої черги спадкування. У зв`язку з чим заявник вважає, що їй з огляду на положення ст. 1264 ЦК України та надані нотаріусом у листі № 42/02-14 від 21.09.2022 р. роз`яснення вбачається, що для оформлення спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_2 , їй необхідно документально підтвердити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на ч. 2 ст.3 СК України, Рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 р., постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. по справі №644/6274/16, постанову Верховного Суду від 24.06.2021 р. по справі №694/646/20, зазначає, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Заявник також зазначає, що вона разом з ОСОБА_2 спільно проживали з 2014 року. Спочатку вони мешкали у квартирі АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 і знаходилася в АДРЕСА_4 , а з листопада 2018 року - у квартирі АДРЕСА_2 . У цій квартирі заявник проживає й після смерті ОСОБА_2 . Оскільки заявник зареєстрована за іншою адресою ( АДРЕСА_5 ), то на підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_2 вона надає: Акт від 21.01.2023 року, підписаний сусідкою по будинку АДРЕСА_6 ОСОБА_4 , про те, що заявник з ОСОБА_2 мешкали разом у квартирі АДРЕСА_7 ; Акт від 21.01.2023 року, підписаний сусідкою по будинку АДРЕСА_8 ОСОБА_5 , про те, що заявник з ОСОБА_2 мешкали разом у квартирі АДРЕСА_2 .

Також вказує, що під час їхнього з ОСОБА_2 спільного проживання у спільному користуванні знаходилися холодильник, пральна машина, вони завжди сідали спільно харчуватись, придбавали як для родини продукти на усіх, разом вирішували питання щодо проведення ремонту, прибирання квартири тощо. Доказами, які знаходяться у заявника, і свідчать про її з ОСОБА_2 спільне ведення господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків, є: квитанції про оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 за період 2018 - 2021 р.; квитанції про оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_6 період 2014 - 2018 року, які заявник сплачувала були передані новому власнику при оформленні договору купівлі-продажу. Вищезазначені обставини також можуть підтвердити свідки, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими і ґрунтуються на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємо допомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї. Доказами, що засвідчують реальність сімейних відносин між заявником та ОСОБА_3 також є: фіскальні касові чеки на придбання заявником ліків для ОСОБА_3 під час її хвороби; договір-замовлення на організацію похорон ОСОБА_3 ; акт на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення; свідоцтво про поховання ОСОБА_3 .

Враховуючи, що іншого порядку встановлення факту проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем, окрім надання органам нотаріату судового рішення про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, для отримання свідоцтва про спадкування законом не встановлено. З огляду на викладене, зважаючи на те, що у заявника немає іншої можливості, крім як в судовому порядку, встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, встановлення якого наддасть заявникові можливість одержати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, у заявника виникла необхідність на підставі ст. 315 ЦПК України, звернутися до суду з цією заявою.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції, критично поставився до показань, підписаних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , не виконав приписи положень ст.ст.2,3 та 12 ЦПК України, оскільки не роз`яснив наслідки не підтвердження показань наданих свідками безпосередньо у судовому засіданні в якості свідків і не посприяв в реалізації нею прав заявника на повторений виклик до суду свідків, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що суд відповідно до положень ч.7 ст.81 ЦПК України, не викликав за власною ініціативою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в якості свідків для підтвердження у судовому засіданні підписаних ними в актах від 21.01.2023 року.

Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення заявниці, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що заявник ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 були подругами, працювали разом, заявник ОСОБА_1 за життя ОСОБА_3 допомагала їй в лікуванні, по господарству та вирішенні інших побутових питань, після смерті ОСОБА_3 поховала її, але заявником ОСОБА_1 не надано достовірних та допустимих доказів того, що вона постійно мешкала з ОСОБА_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року по день смерті ОСОБА_3 , тобто факт сімейних відносин із взаємними права та обов`язками, спільним веденням господарства та побутом та наявністю спільного бюджету.

Заявником не було надано належних і достатніх доказів в підтвердження вказаного факту, зокрема щодо місця спільного проживання, та сімейних у розуміннні ст. 3 СКУкраїни відносин, ведення спільного господарства тощо.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_3 до 2017 року мешкала із донькою, у подальшому ОСОБА_1 допомогала їй у лікуванні, але жила ОСОБА_3 одна, а ОСОБА_1 жила за іншою адресою на вул. Велозаводській в своїй квартирі. Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні також підтвердила допомогу ОСОБА_1 . ОСОБА_3 в придбанні квартири, в якій вона була декілька раз та бачила там ОСОБА_1 , але напевно їй не було відомо де мешкала ОСОБА_1 ..

Оскільки заявником не було надано належним та допустимих доказів, не доведено факту їх спільного проживання з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , то суд не знайшов достатніх правових підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з 2014 року із ОСОБА_3 по день смерті останньої.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, які ґрунтуються на матеріалах справи та доводами скарги не спростовані.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 1264 ЦК України перебачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною третьою 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . (а.с.30)

ОСОБА_3 , була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживала по час смерті, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Заявник ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_5 .

Заявник в заяві посилається на те, що вона з 2014 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №15/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , вважаючи себе спадкоємцем за законом померлої ОСОБА_3 , звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Варніковій К.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Згідно листа приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Варнікова К.В. від 21.09.2022 р. за №42/02-14, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки для видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , немає підстав у зв`язку з відсутністю документального підтвердження родинних відносин та встановлення будь-якої черги спадкування.

Також, листом №42/02-14 від 21.09.2022 р. нотаріус Харківського міського нотаріального округу Варнікова К.В. повідомила ОСОБА_1 , що оскільки відсутній документ, який підтверджує родинний зв`язок між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , тому для отримання свідоцтва на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 слід звернутися до суду і з позовною заявою.

Відповідно до повідомлення з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, яка є правонаступником Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, згідно наказу Міністерства юстиції України №3623/5 від 19.11.2018 р., повідомляє, що відповідно до відомостей зі Спадкового реєстру, спадкова справа щодо майна ОСОБА_8 , померлої в 2017 році, не заводилась, із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Суд відхилив надані заявником акти про фактичне проживання особи без реєстрації від 21.01.2023 року, підписаних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , оскільки зазначені акти не були завірені належним чином, а особи, що їх підписали не були допитані в судовому засіданні. (а.с.11,12)

Із наданих копій квитанцій про сплату комунальних послуг по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що комунальні послуги по зазначеній квартирі були сплачені ОСОБА_3 , участь у сплаті комунальних послуг ОСОБА_1 даними квитанціями не підтверджується.

Згідно копії свідоцтва про поховання ОСОБА_3 та копії Договору - замовлення № 001819 на організацію та проведення поховання ОСОБА_3 вбачається, що організацію поховання померлої ОСОБА_3 було проведено ОСОБА_1 ..

Однак такі дії були вчинені вже після смерті спадкодавця, а тому про сімейний характер їх відносин не свідчить.

З наданих заявницею копій квитанцій на придбання лікарських препаратів не вбачається ким придбались ці ліки, за чий рахунок та кому були призначені зазначені лікарські препарати (а.с.24,25)

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вказане, апеляційний суд вважає, що факт, про встановлення якого просила ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки з поданої заяви та долучених до неї доказів встановлено, що існує спір про право, зокрема, наявність інших спадкоємців, а саме доньки померлої ОСОБА_3 , про набуття заявником особистих майнових прав погоджується з тим, що заявниця не надала до суду належних і допустимих доказів про її спільне не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини проживання зі спадкодавцем, що вони протягом цього часу були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто нею не були доведені передбачені статтею 1264 ЦК України підстави для встановлення вищевказаного юридична факту.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги цього висновку не спростували, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 травня 2023 року, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 06 лютого 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

Ю.М.Мальований.