Справа № 462/5223/24
УХВАЛА

30 липня 2024 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Мруць І.С. вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

позивач через систему «Електронний суд» подала до суду позов до ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з ОСОБА_2 , 1992 року народження, на користь ОСОБА_1 , 1992 року народження, аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 2012 та 2017 року народження, в розмірі __ частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 2023 року і до повноліття дитини.

Ухвалою від 27 червня 2024 року позовну заяву залишено без руху, вказано, які саме порушення вимог ст. 175 і 177 ЦПК України позивачу слід усунути.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа документ доставлено до електронного кабінету ОСОБА_1 : 27.06.2024 року, проте вказаних в ухвалі недоліків станом на 30.07.2024 року не усунула.

Відповідно до ч.3,5 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

У зв`язку з тим, що позивач не усунула вказані в ухвалі недоліки у встановлений строк, повернення позовної заяви з цих підстав не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду, коли перестануть існувати такі підстави, обмеження права переслідує легітимну мету дотримання норм чинного законодавства, та існує розумна пропорційність між поверненням позовної заяви позивачу та його права на повторне звернення до суду після усунення причин повернення, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Суд роз`яснює позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

постановив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: І.С. Мруць