Єдиний унікальний номер № 333/7836/24
Провадження № 2-о/333/519/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду міста Запоріжжя Ходько В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 . заінтересована особа:Комунарський відділдержавної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій просить: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті громадянки України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с. Орлянське, Василівського району, Запорізької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одинцово, Московської області. Причина смерті - вторинне злоякісне новоутворення головного мозку, вторинне злоякісне новоутворення печінки, первинне злоякісне новоутворення трахебронхіальиого дерева, атеросклеротична хвороба серця. Також заявник просить поновити актовий запис про смерть громадянки України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої в с. Орлянське, Василівського району, Запорізької області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Одинцово Московської області.

Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1 ст. 19, ч. 1 618.html?pravo=1#9585" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ст. 293, ч. 3 ст. 294 618.html?pravo=1#9585" title="Цивільний процесуальний кодекс України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту батьківства, володіння будинком на праві власності тощо.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

При вирішенні питання про відкриття провадження в цивільній справі суддею встановлено, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, виходячи з наступного.

За правилами ст. 17 Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі Закон) державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

За пунктом 7 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Як встановлено судом, факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Одинцово, Московської області, Російської Федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави.

Про смерть ОСОБА_3 05.04.2024 Муніципальною казенною установою "Многофункціональний центр по наданню державних та муніципальних послуг Одинцовського міського округу Московської області" видане відповідне свідоцтво.

У зв`язку з цим необхідність у реєстрації факту смерті ОСОБА_3 компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видачі українського свідоцтва про смерть, відсутня.

Також, чинним законодавством України передбачена процедура поновлення актового запису цивільного стану, яка врегульована Законом та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 (далі Правила).

Відповідно до статті 23 Закону поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально.

Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення.

На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану.

Згідно з пунктом 3.4 розділу ІІІ Правил відсутність актового запису цивільного стану підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі Реєстр) про відсутність актового запису цивільного стану.

Якщо метричні книги або книги державної реєстрації актів цивільного стану передані на зберігання до державного архіву, відсутність актового запису цивільного стану підтверджує архівна довідка, видана державним архівом в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві або Севастополі.

На підставі поданих заявником та затребуваних відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України документів та їх аналізу складається висновок про поновлення або відмову в поновленні актового запису цивільного стану (пункт 3.11 розділу ІІІ Правил).

У разі відмови в поновленні актового запису цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та роз`яснення про можливість оскарження відмови в судовому порядку (пункт 3.12 розділу ІІІ Правил).

Отже, чинним законодавством передбачено певний позасудовий порядок визнання документів, виданих органами іноземних держав на підтвердження факту смерті, а саме: їх легалізація в установленому законом порядку, або такий порядок може бути визначений міжнародно-правовим договором, а також визначений порядок поновлення актового запису цивільного стану. При цьому, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану в поновленні актового запису цивільного стану може бути оскаржена до суду, з чого вбачається спір про право. В зв`язку з викладеним вимога поновити актовий запис про смерть громадянки не може бути розглянута в порядку окремого провадження.

Також заявником не надано доказів його звернення до уповноважених органів для проведення державної реєстрації смерті її матері та прийнятого рішення за результатами його звернення. Поряд з цим, суд розглядає справу про встановлення факту, що має юридичне значення за умови, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст.315 ЦПК України, суд якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, залишає заяву без розгляду, і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подавати позов на загальних підставах. Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1 окрім встановлення факту смерті особи також просить поновити актовий запис про смерть, тобто він фактично звернувся до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, яке має вирішуватися в порядку позовного провадження (розділ ІII ЦПК України).

Таким чином, оскільки виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, підстав для відкриття провадження за правилами передбаченими ЦПК України, в порядку окремого провадження за заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а в даному випадку фактично позовом, немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі та роз`яснити заявнику право звернутися з відповідним позовом в порядку позовного провадження чи з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, без спору про право в порядку окремого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 259-261, 293-294, 315, 317, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Ходько