П О С Т А Н О В А

Іменем України

26 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Фазикош Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 серпня 2023 року (у складі судді Бенци К.К.) за позовом публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ АТ «Укргазбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з цим позовом у вересні 2019 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 16013,01 грн. із якої: 10310,70 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 3472,70 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 395,41 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 1834,20 грн. - заборгованість по процентах (прострочена). Також вирішити питання розподілу судових витрат.

На обґрунтування позовних вимог указав, що 13.02.2017 р. ОСОБА_1 підписав Договір №ВВ4-29210-Ф/17-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами на умовах тарифного плану «Універсальна картка «Домовичок».

Позивач зазначає, що відповідно до Договору на приєднання позивач відкрив підповідачу картковий рахунок та позичковий рахунок для проведення розрахунків по овердрафту, строк дії ліміту дозволеного овердрафту в сумі 47 200 грн. становить 12 місяців з дати підписання договору. Базова процентна ставка за користування становить 30% річних. Процентна ставка на прострочену заборгованість становить 48% річних.

13.02.2017 р. на підставі вказаного Договору відповідачем отримано платіжну картку та запечатаний конверт з ПІН-кодом про що складена розписка.

Позивач вказує на те, що ОСОБА_1 незважаючи на взяті на себе договірні зобов`язання, в порушення умов Правил та Договору, а також вимог ст.ст. 526, 530, 1049 та 1054 ЦК України взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 06.08.2019 р. має заборгованість в розмірі 16013,01 грн., яка складається із наступного: 10310,70 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 3472,70 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 395,41 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 1834,20 грн. - заборгованість по процентах (прострочена).

У зв`язку з порушенням договірних зобов`язань Банком направлено позичальнику вимогу про дострокове повернення кредиту, вих. №129/5824/2018 від 19.04.2018 р.. Позивач зазначає, що вимога боржником залишена без задоволення.

Ураховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії спрямовані на повернення кредитних коштів та сплати процентів, вимога про дострокове повернення кредиту ним не була виконана, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №ВВ4-29210-Ф/17-DOM від 13.02.2017 р. у розмірі 16013,01 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18 серпня 2023 р. у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Банк просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-у підтвердження заборгованості Банком надано розрахунок заборгованості та виписки по рахункам строкової і простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентам. Розрахунок заборгованості складений саме на підставі наданих виписок і відображає суми заборгованості по тілу кредиту з урахуванням зміни суми дозволеного ліміту, суми нарахованих і сплачених процентів;

-висновок суду про те, що стягненню підлягає лише різниця між використаними позичальником кредитним коштам та повернутими Банку, без урахуванням процентів і комісій за період кредитування є хибним, оскільки суперечить умовам укладеного сторонами договору;

-виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнту, а тому можу бути належним і допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника;

-із практики Верховного Суду вбачається, що якщо суд вважає розрахунок заборгованості таким, що не відповідає тим відносинам, які склалися між сторонами та на підставі цього не можна визначити реальну суму заборгованості, то суд повинен здійснити свій власний обрахунок заборгованості, а не відмовити в задоволенні позову через недоведеність позовних вимог.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відтак, розгляд цієї справи здійснюється у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд виходив із відсутності у матеріалах справи належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості за кредитом у заявленому Банком розмірі, відтак відмовив у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю таких.

При цьому встановив, що 13.02.2017 р. між сторонами у відділенні Закарпатської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», шляхом приєднання (ч.1 ст.634 ЦК України), було укладено Договір №ВВ4-29210-Ф/17-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами на умовах тарифного плану «Універсальна картка «Домовичок».

13.02.2017 р. на підставі вказаного Договору Банк відкрив відповідачу картковий рахунок № НОМЕР_1 в національній валюті України на умовах тарифного плану «Універсальна картка «Домовичок» без встановлення початкової суми ліміту дозволеного овердрафту та встановлення максимальної суми ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300 000 грн. строком на 12 місяців - з 13 лютого 2017 р. по 12 лютого 2018 р. з базовою процентною ставкою - 30,0% та процентною ставкою на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом - 48%.

На підставі вказаного Договору 29 травня 2017 р. відповідачу було видано міжнародну платіжну картку «MasterCard Debit» типу «Домовичок» № НОМЕР_2 .

Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит (встановлено суму дозволено овердрафту на платіжну картку) у розмірі, встановленому Договором у розмірі 47 200 грн. Дані обставини не заперечуються і відповідачем. На ці обставини посилається і сам позивач у позовній заяві.

Поряд із цим, Банк стверджує, що Позичальник всупереч умовам Правил та Договору, а також вимог ст.ст.509,526,1054 ЦК України взяті на себе зобов`язання щодо повернення використаного кредиту та сплати відсотків за його користування належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 16 013,01 грн.

Відповідач у своїх поясненнях стверджує те, що заборгованість ним погашена у повному обсязі. На підтвердження своїх тверджень надав суду оригінал виписки по рахунку за період із 01.11.2017 р. по 01.01.2019 р. із якої убачається, що ОСОБА_1 у рахунок погашення кредиту здійснено оплату у розмірі 457,93 грн., 2 724,18 грн. та 44 017,89 грн., що дорівнює сумі кредиту.

У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором №ВВ4-29210-Ф/17-DOM від 13.02.2017 р. станом на 06.08.2019 р. із якого слідує, що заборгованість відповідача складає 16 013,01 грн.

Окрім цього, до позовної заяви позивачем додано виписку з особового рахунку ОСОБА_1 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р. (а.с.28-31).

Виписка містить відображення руху коштів по декільком рахункам ОСОБА_1 , а саме: - по рахунку № НОМЕР_3 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; - по рахунку № НОМЕР_4 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; - по рахунку № НОМЕР_5 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; - по рахунку № НОМЕР_6 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; - по рахунку № НОМЕР_7 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; - по рахунку № НОМЕР_8 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.; по рахунку № НОМЕР_9 за період із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р.

Окрім того, суд дослідив надану позивачем 07.11.2022 р. виписку за договором №ВВ4-29210-Ф/17-DOM, яка так само відображає відомості по руху коштів ОСОБА_1 по рахунках: № НОМЕР_4 за період із 13.02.2017 р. по 27.11.2017 р.; № НОМЕР_8 за період із 13.02.2017 р. по 27.11.2017 р.; № НОМЕР_9 за період із 13.02.2017 р. по 27.11.2017 р.

Так само судом досліджено наданий Банком лист № 5-280/06/280/2019 від 03 травня 2019 р. відповідно до якого у період із 2017 р. по 03.05.2019 р. ОСОБА_1 відкриті наступні рахунки: НОМЕР_10 від 23.10.2017 року № картки НОМЕР_11 до договору №CCS-236-Ф/14-KDR; 5414.500101.980 від 13.02.2017 року № картки НОМЕР_12 до 12.2020 року № договору ВВ4-29210-Ф/17-DOM.

Суд не прийняв до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором № ВВ4-29210-Ф/17-DOM від 13.02.2017 р., який підписано Заступником Директора операційного департаменту Абрамовою О.М., Начальником УСПІФС Литвиновим Д.В. та виконавцем Кравець В.М., який скріплено печаткою Банку, у зв`язку з тим, що такий не є належним і допустимим доказом із огляду на предмет даної справи та з урахуванням висновків Верховного Суду.

Матеріали справи містять також і розрахунки заборгованості по кредиту, які надані відповідачем і за своїм змістом такі відрізняться від тих які надані позивачем. Поряд із цим, суд констатує, що як одні так і інші виготовлені Банком, що позбавляє суд можливості встановити, який саме розрахунок є вірним і який належить брати до уваги.

Інших розрахунків чи експертиз на підтвердження розміру наявної заборгованості відповідача за договором кредиту суду не було подано.

Із такими висновками не погоджується апеляційний суд із огляду на таке.

У справі, яка переглядається, звертаючись до суду з позовом, Банк обґрунтовував свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд у своїх постановах наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь Банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з статтею 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини першатретя статті 89 ЦПК України).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Маючи сумніви у визначенні дійсного розміру заборгованості за кредитним договором, суди першої інстанції зобов`язав позивача надати розрахунок погашення заборгованості за період із 13.02.2017 р. по 27.11.2017 р., Банк у свою чергу надав виписку по рахунку відповідача (а.с.112-117), а розрахунок заборгованості був наданий до позовної заяви (а.с.25-27), однак судом першої інстанції не надано належної правової оцінки цим доказам і передчасно відмовлено в задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.

У будь-якому разі суд наділений повноваженнями, у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, із урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначити суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань, проте судом першої інстанції цього зроблено не було.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ч.1 ст. 611 ЦК України)

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1054 ЦК України та ч.2. ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

До позовної заяви Банком додано: Правила (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами (а.с.10-18), Договір №ВВ4-29210-Ф/17-DOM про приєднання до Правил (договірні умови) надання банківських послуг за картковими продуктами на умовах тарифного плану «Універсальна картка «Домовичок» (а.с.19-20), додаток до заяви-анкети «параметри кредитної програми», яка підписана позичальником (а.с.21), довідку про умови кредитування та орієнтовну вартість споживчого кредиту у формі овердрафт за програмою «Універсальна картка «Домовичок», яка підписана відповідачем (а.с.22), розписку про отримання платіжної картки (а.с.23), вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.24), розрахунок заборгованості (а.с.25-27), виписку по особовому рахунку із 13.02.2017 р. по 06.08.2019 р. (а.с.28-31), виписку по особовому рахунку із 13.02.2017 р. по 27.11.2017 р. (а.с.112-117).

Відповідачем заперечується заборгованість, однак свого контррозрахунку не надано, як і не доведено відсутності заборгованості по кредитному договору.

Відтак, розрахунок Банку є належним і допустимим доказом, який підтверджує заборгованість за укладеним договором.

Таким чином, заявлений позов Банку є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Із урахуванням цього, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.п.1,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 1921 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 3842 грн., а всього 5763 грн., яка підлягає стягненню із відповідача.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

2.Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 серпня 2023 року скасувати.

3.Позов публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

3.1.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 , паспорт серія НОМЕР_14 , виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 28.12.1995 р., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, МФО 320478, ІПН 58) заборгованість у розмірі 16013,01 грн. (шістнадцять тисяч тринадцять гривень 01 коп.) із якої: 10310,70 грн. - заборгованість по кредиту (поточна); 3472,70 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена); 395,41 грн. - заборгованість по процентах (поточна); 1834,20 грн. - заборгованість по процентах (прострочена).

4.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_13 , паспорт серія НОМЕР_14 , виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 28.12.1995 р., зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (03087, м. Київ, вул. Єреванська,1, МФО 320478, ІПН 58) 5763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) гривні у відшкодування судового збору сплаченого за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 26 лютого 2024 р.

Судді: