ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4690/24 Справа № 229/7065/23 Суддя у 1-й інстанції - Погрібна Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 229/7065/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів Бондар Я.М., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство «Юнекс Банк»,

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Сологуб Сергій Анатолійович, на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року, яке ухвалено суддею Погрібною Н.М. у м. Дружківка Донецької області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Акціонерне товариство «Юнекс Банк» (далі за текстом АТ «Юнекс Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 лютого 2022 року відповідачка звернулась до позивача з анкетою-заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки.

Відповідно до підписаної анкети-заяви від 17 лютого 2022 року, відповідачка підтвердила, що ознайомилася і погодилася з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг.

При цьому, відповідачка отримала банківську платіжну картку та надала банку розписку про отримання картки, про ознайомлення з правилами користування карткою, визначених у Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Проте, відповідачкою не виконані умови договору та, станом на 15 серпня 2023 року, утворилась заборгованість в сумі 377451,59 грн., а саме: 200125 грн. - заборгованість за кредитом; 73676,77 грн. - заборгованість по процентам.

18 серпня 2023 року позивачем на адресу відповідачки була направлена вимога про дострокове повернення кредитних коштів, проте, відповідачка кредитні кошти не повернула та тривалий час не здійснює щомісячні платежі.

На підставі наведеного вище, позивач просив суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором від 17 лютого 2022 року в сумі 377451,59 грн., яка складається з наступного: 200125,00 грн. - заборгованість за кредитом; 73676,77 грн. - заборгованість по процентам; 103649,82 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» заборгованість за кредитним договором від 17 лютого 2022 року в загальному розмірі 239 466 грн. 86 коп., з яких заборгованість за кредитом в розмірі 200125 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 14441 грн. 99 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 24899 грн. 87 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» судовий збір у розмірі 3591 грн. 83 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Сологуб С.А. просить скасувати рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 200 125 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 24 899 грн. 87 коп. та постановити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 200 000 грн, а в частині стягнення заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, в частині встановлення розміру заборгованості за кредитом, дійшов висновку, що доведеними є вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 200 125 грн. При цьому суд зазначає, що згідно меморіального ордеру № 133 від 17 лютого 2022 року, ОСОБА_1 отримала від АТ «Юнекс Банк» грошові кошти в сумі 200 000,00 грн. Тобто, висновки суду про доведеність заборгованості в сумі 200 125,00 грн не відповідають фактичним обставинам та наявним доказам по справі, згідно яких відповідачка отримала кредит в сумі 200 000,00 грн.

Також апелянт посилається на те, що умовами договору передбачено, що комісія нараховується за умови наявності заборгованості 1000 грн. і більше, а в силу положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідачка звільняється від обов`язку сплати комісії, як платежу за прострочення виконання.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, АТ «Юнекс Банк» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача АТ «Юнекс Банк» - Дитинчук В.М. надала заяву про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що вона перебуває у відпустці.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку, що, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що позивач АТ «Юнекс Банк» є юридичною особою, із відповідним штатом працівників, у тому числі й юридичним відділом, та реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаного учасника справи, а тому клопотання про відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Сологуба М.А., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі представник відповідачки оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 200125,00 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в розмірі 24899 грн. 87 коп. Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 14 441 грн. 99 коп. не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не перевіряється.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Юнекс Банк» з анкетою-заявою про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки.

Відповідно до підписаної анкети-заяви від 17 лютого 2022 року, відповідачка підтвердила, що ознайомилася і погодилася з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. При цьому, відповідачка отримала банківську платіжну картку та надала банку розписку про отримання картки, про ознайомлення з правилами користування карткою визначених у Публічній пропозиції АТ «Юнекс Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Публічна пропозиція AT «Юнекс Банк» оприлюднена на офіційній інтернет сторінці Банку за адресою: www.unexbank.com.ua (а.с.6-41).

Таким чином, відповідно до анкети-заяви, відповідачка акцептувала та приєдналась до Публічної пропозиції Банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до пункту 10.1 Договору про комплексне банківське обслуговування, даний Договір набирає чинність з моменту його укладення, тобто з моменту акцептування клієнтом, тобто з моменту отримання Банком від Клієнта належним чином заповненої та підписаної клієнтом Анкети-Заяви та діє протягом невизначеного терміну до моменту його розірвання або припинення з причин, передбачених цим договором. Відповідно до умов вказаного договору, Банк відкрив відповідачці особовий рахунок у гривні та надав відповідну платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер до неї.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що відповідачка доручила позивачу самостійно здійснювати договірне списання грошових коштів з поточного рахунку на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п. 6.2.17 відповідачка зобов`язалась погашати всі заборгованості по рахункам та кредиту в строки, передбачені Договором та у разі виникнення простроченої та/або несанкціонованої заборгованості, першочергово здійснювати повернення простроченої заборгованості за процентами та Кредитом, штрафами пенями та/або несанкціонованої заборгованості, а потім скористатися правом на отримання кредиту.

Згідно меморіального ордеру № 133 від 17 лютого 2022 року, ОСОБА_1 отримала від АТ «Юнекс Банк» грошові кошти в сумі 200 000 грн. (а.с.6).

Позивачем направлялась відповідачці вимога 18 серпня 2023 року про погашення заборгованості у розмірі: 200 125 грн. заборгованість за тілом кредиту; 73676,77 грн. заборгованість за процентами; 103 649,82 грн. заборгованість за комісією (а.с.46).

Станом на 15 серпня 2023 року, загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, на переконання позивача, становить 377451,59 грн., у тому числі: 200125 грн. - заборгованість за кредитом; 73676,77 грн. - заборгованість по процентам; 103649,82 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції визнав доведеним існування між сторонами у справі договірних зобов`язань, постановивши до стягнення заборгованість за договором кредиту в загальному розмірі 377451,59 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

АТ «Юнекс Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, однак відповідачка умови кредитного договору не виконувала, у зв`язку з чим за кредитним договором утворилась заборгованість.

При цьому, суд першої інстанції вважав доведеними вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 200 125 грн., однак, відповідно до меморіального ордеру № 133 від 17 лютого 2022 року, ОСОБА_1 отримала від АТ «Юнекс Банк» грошові кошти в сумі 200 000,00 грн, тому саме вказана сума заборгованості за кредитним договором має бути стягнута з відповідачки на користь позивача, при цьому відповідачка з вказаним розміром заборгованості погоджується, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідачки в цій частині заслуговують на увагу.

Разом з тим колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що умовами договору передбачено, що комісія нараховується за умови наявності заборгованості 1000 грн. і більше, а в силу положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідач звільняється від обов`язку сплати комісії, як платежу за прострочення виконання, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Відповідачка, підписуючи анкету-заяву про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки погодилась з умовами про те, що за умови наявності заборгованості 1000 грн. і більше Банком нараховується комісія, тому судом першої інстанції заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями стягнута обґрунтовано, відповідно до умов кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за тілом кредиту.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь АТ «Юнекс Банк» та зменшує цей розмірі з 3 591,83 грн. до 3 590, 13 грн., тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Сологуб Сергій Анатолійович, - задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк», змінити, зменшивши цей розмірі з 200 125 гривень до 200 000 (двісті тисяч) грн.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року в частині загального розміру заборгованості за тілом кредиту, стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк», змінити, зменшивши цей розмірі з 239 466 грн. 86 коп. до 239 341 (двісті тридцять дев`ять тисяч триста сорок одна) грн. 86 коп.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 19 лютого 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Юнекс Банк», змінити, зменшивши цей розмірі з 3 591,83 гривень до 3 590 (три тисячі п`ятсот дев`яноста) гривен 13 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Юнекс Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 2 (дві) грн. 55 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 червня 2024 року.

Головуючий:

Судді: