Справа № 191/1279/22
Провадження № 2-з/191/8/24
У Х В А Л А

іменем України

02 лютого 2024 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Прижигалінська Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що 30.06.2022 року нею було подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У своїй позовній заяві вона просила суд : визнати житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за мною право приватної власності на 1/2 частину легкового автомобіля на легковий автомобіль DAEWOO LANOS ЗНГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; та визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину платформи (причепу) синього коліру, марки ПГ А1, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 . У зв`язку з тим, що 07.10.2022 року відповідач по справі - ОСОБА_2 помер, ухвалою суду від 07.12.2022 року провадження по справі було зупинене до залучення до участі у справі правонаступника відповідача.

Ухвалою суду від 07.08.2023 року провадження у справі було поновлено, а ухвалою суду від 29.09.2023 року було залучено до участі у справі в якості правонаступників відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25.08.2023 року Державним нотаріусом Першої Синельниківської державної нотаріальної контори, спадкоємцем спірного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті первісного відповідача по справі ОСОБА_2 , є ОСОБА_5 . Таким чином, на даний час правонаступник первісного відповідача ОСОБА_5 є одноосібним титульним власником житлового будинку, щодо якого вирішується спір у даній справі. Незважаючи на те, що відповідач ОСОБА_5 добре обізнана про існування даного спору, оскільки була ознайомлена з матеріалами справи і приймає участь у судових засіданнях, вона неодноразово у присутності заявниці та у присутності співвідповідача ОСОБА_3 висловлювалась з приводу своїх намірів продати спірний будинок ще до того, як суд прийме будь-яке рішення по суті позовних вимог, для чого спочатку як власник зніме її та співвідповідача ОСОБА_3 з реєстрації у спірному будинку, оскільки майбутній покупець проти укладання договору купівлі-продажу будинку у якому зареєстровані інші особи. Оскільки ОСОБА_2 , перебуваючи у складі ЗСУ загинув під час виконання бойового завдання, пов`язаного із захистом безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації, заявниці, як вдові загиблого військовослужбовця була призначена щомісячна адресна допомога від Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради. Утім, з листа УПСЗН Синельниківської міської ради від 04.01.2024 року № 16/4-07 їй стало відомо, що їй припинена виплата вищевказаної допомоги у зв`язку з тим, що вона знята з реєстрації місця проживання у м. Синельникове. Звернувшись до ЦНАП Синельниківської територіальної громади, вона та співвідповідач ОСОБА_3 дізналась, що були зняті з реєстрації у житловому

будинку по АДРЕСА_1 24.11.2023 року на підставі заяви власника будинку, тобто ОСОБА_5 , про що вона отримала відповідний витяг. Вважає, що вищевказані дії відповідача ОСОБА_5 свідчать про її наміри змінити власника спірного житлового будинку шляхом відчуження його іншій особі до вирішення даного спору по суті, з метою утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У зв`язку з цим, заявниця просить заборонити вчиняти дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження чи у будь-який спосіб передачі в чуже володіння житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , РНПП НОМЕР_4 .

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Згідно з приписами ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

У відповідності до п. 3, 4 ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 191/1279/22, ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя сторін житлового будинку, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеного житлового будинку.

Згідно копій Витягів з реєстру Синельниківської територіальної громади від 25.12.2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 24.11.2023 року були зняті з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 .

Крім того, згідно довідки виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 22.01.2024 року, 24.11.2023 року власниця житлового будинку ОСОБА_5 звернулася до центру надання адміністративних послуг Синельниківської міської ради з заявами про зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, з наданих заявницею документів вбачається, що дійсно дії ОСОБА_5 , яка є відповідачем по справі №191/1279/22 за позовом ОСОБА_1 , свідчать про її наміри змінити власника спірного житлового будинку шляхом відчуження його іншій особі, що може в майбутньому ускладнити виконання рішення по справі. Тобто існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У зв`язку з чим, суддя вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Крім того, згідно із ч. 7 ст. 153 ЦПК України суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Тому, розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про необхідність допустити негайне виконання ухвали, про що зазначено в ч. 1 ст. 157 ЦПК України, згідно якої, ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити вчиняти дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності, відчуження чи у будь-який спосіб передачі в чуже володіння житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , РНПП : НОМЕР_4 .

Копію ухвали надіслати учасникам справи для відома, начальнику Реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області для негайного виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ч.10 ст.153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т. В. Прижигалінська