Справа № 214/6881/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

04 вересня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача - Дрожак Ю.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на злісне ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що з 11 вересня 2010 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 23 січня 2017 року між ними розірвано. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду від 23.01.2017 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дитини та в період з 2017 року по 25.10.2022 відповідач сплачував аліменти на дитину, однак потім припинив. Незважаючи на сплату до жовтня 2022 року аліментів, починаючи з 2015 року відповідач жодного разу не виявляв бажання зустрітися з дитиною, не цікавився його фізичним та психологічним станом здоров`я, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками та є підставою для позбавлення його батьківських прав, тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 02 травня 2024 року прийнято справу до свого провадження на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2024, у зв`язку зі звільненням у відставку з посади судді ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року за клопотанням представника позивача адвоката Дрожак Юлії Миколаївни розгляд справи ухвалено здійснювати дистанційно, в режимі відеоконференції. Доручено Кіровському районному суду м. Дніпропетровська забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні цього суду усіх судових засідань по справі за участю позивача та її представника.

Протокольною ухвалою суду від 07.02.2024 задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дорожак Ю.М. наполягали на задоволенні вимог з підстав, викладених у тексті позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона сусідка ОСОБА_1 , яка проживає в квартирі АДРЕСА_1 , а вона проживає в квартирі АДРЕСА_2 і часто буває в гостях у позивачки. У період з 2012 року по 2014 рік ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_2 у шлюбі , від якого вони мають спільного сина ОСОБА_4 . Останній раз вона відповідача бачила в 2015 році та знає, що ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, оскільки тісно спілкується із родиною ОСОБА_1 .

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона няня малолітнього ОСОБА_3 з 2013 року. ОСОБА_2 вона не бачила з 2015 року, чула, що відповідач перебуває за кордоном, однак з 2015 року участь у вихованні дитини ОСОБА_8 не приймав, з ОСОБА_4 не спілкувався та не цікавився сином та дитині не телефонував, оскільки вона постійно спілкується з малолітнім ОСОБА_4 і знає це в тому числі і з його слів.

Допитана в судовому засіданні в режимі відеоконференції свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з ОСОБА_1 вони дружать з 2012 року, часто ходять в гості одна до одної, а до 2018 року були сусідками: їх діти ходили до одного садочка та ходять до одного навчального закладу. Відповідача ОСОБА_2 вона не бачила з 2015 року і жодного разу в життя дитини він з`являвся - із сином не спілкувався, його життям не цікавився, участі у вихованні дитини не приймав.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11 вересня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бабушкінського районного суду міста м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року між ними розірвано (а.с. 35-36 - копія рішення).

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37 - копія свідоцтва), що проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що не спростовано відповідачем у справі.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на доведення зазначених в позові обставин ухилення відповідача від виконання покладених на нього законом обов`язків надано письмові докази.

Так, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 35-36 - копія рішення), згідно розрахунку державного виконавця, борг відповідача зі сплати аліментів станом на 01.10.2023 становить 102 593,00 грн. (а.с. 68-70 - копія розрахунку).

Згідно довідки Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 49» Дніпровської міської ради від 24.08.2023 № 213, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 6-А класу закладу освіти, у період навчання в початковій школі з 2018 року по 2022 рік батько ОСОБА_2 , жодного разу не приходив до закладу освіти, не спілкувався з класним керівником, не цікавився навчанням ОСОБА_4 в межах закладу освіти. У 2022-2023 навчальному році ОСОБА_2 ніколи не був присутній на онлайн-заняттях, батьківських зборах, зв`язок із вчителем не підтримував, не цікавився шкільним життям сина в межах закладу (а.с. 47 - копія довідки).

Відповідно до висновку адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на засіданні комісії батько був відсутнім. З метою запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини батька дитини, управлінням - службою у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради направлено запит до служби у справах дітей виконкому Саксганської районної у місті ради за місцем проживання батька дитини з проханням вийти до ОСОБА_10 та запросити його на засідання комісії. За інформацією служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради, спеціалістами здійснено вихід до батька дитини, але, за інформацією його матері (бабусі дитини), її син не мешкає за місцем реєстрації протягом 6 років, фактично перебуває на заробітках за кордоном, зв`язок з ним не підтримується, в даний час брати участь у вихованні сина не має можливості. З врахуванням наданих матеріалів, адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради вважала за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд погоджується з наданим висновком з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, ЄСПЛ зауважував, що якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06, рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Ураховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11, встановив відсутність порушень національними судами російської федерації статті 8 Конвенції (право на повагу до приватного та сімейного життя), а також зауважив, що, якщо батько значний проміжок часу не підтримує стосунки з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією.

Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.

У судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем, що ОСОБА_2 тривалий час не бере участі у вихованні сина, не піклується про нього, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду і лікування дитини, як складову частину виховання.

Установлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. При цьому позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у судовому порядку скасувало лише правовий зв`язок між ним та його сином, підтвердило відсутність фактичного духовного зв`язку між батьком та дитиною (постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 (провадження № 61-19984 св 21).

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статями 150, 164 Сімейного кодексу України, статями 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник позивача адвокат Дрожак Юлія Миколаївна, робоче місце за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Олександра Поля, буд. 72, поверх 2, каб. 5

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Третя особа Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, , місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. М. Грушевського, буд. 70.

Повний текст рішення складено 13 вересня 2024 р.

Суддя А.В. Ткаченко