ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/6091/21 Номер провадження 22-ц/814/558/24Головуючий у 1-й інстанції Савченко Л.І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Пікуля В.П., Одринської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року, ухваленого у складі головуючого судді Савченко Л.І., повний текст судового рішення виготовлено без зазначення дати, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_3 , про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_3 , про захист прав споживачів.

Просила суд зобов`язати КП «Жилкомсервіс» закрити на ім`я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , новий особовий рахунок № НОМЕР_2 щодо обслуговування квартири за адресою: АДРЕСА_2 .;

- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй та відповідачу на праві сумісної власності, а згодом на праві спільної часткової власності, належить квартира АДРЕСА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, яке видане 19.01.1996 року, зареєстроване в КП «Харківське міське БТІ», квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Договором про уточнення ідеальних часток в спільній сумісній власності від 24.01.2018, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В., позивачу та відповідачу у праві спільної сумісної власності виділені у квартирі АДРЕСА_3 по 1/6 частини.

Окрім того на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.11.2012 року, посвідченого державним нотаріусом ХМНО Альшаєвою В.В., у вказаній квартирі їй належить 2/6 часток, успадкованих після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також 1/6 частка квартири належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу частки вказаної квартири від 05.09.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В.

На підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.11.2020 року у цивільній справі № 645/3795/19 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_3 .

Питання про розподіл особових рахунків судом не вирішувалося. Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.05.2021 року, паспортів сторін, у квартирі зареєстровані позивач з 31.08.1979 року та відповідач з 27.10.2005 року, а з 12.06.2020 року малолітній син відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

За заявою ОСОБА_2 КП «Жилкомсервіс» без згоди інших співвласників на свій розсуд та на розсуд ОСОБА_2 , без урахування ідеальних часток та рішення суду незаконно розділив особові рахунки, чим порушив права інших співвласників квартири.

Вважає, що особовий рахунок може бути розподілений за згодою співвласників або у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Виділення ж часток кожного із співвласників в натурі не вирішувалося та згоду співвласники не надавали. Зазначає, що оскільки цивільним законодавством не встановлено прямої норми, яка б врегульовувала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між спільними сумісними власниками квартири, то у даному випадку з метою врегулювання даного цивільно-правового спору необхідно використовувати норму ч.2 ст. 373 ЦК України за правилами аналогії закону, встановленої ч.1 ст. 8 ЦК України, щодо поділу житлового приміщення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2021 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22, ураховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, на підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Фрунзенського районного суду м. Харкова - на Октябрський районний суд м. Полтави. Справа передана до Октябрського районного суду м. Полтави.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_3 про захист прав споживачів відмовлено.

Судові витрати покладено на позивачку ОСОБА_1 .

Рішення мотивовано тим, що оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то питання щодо поділу особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, було вирішено із врахуванням визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб. При цьому у житловій власності повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, площа якої має відповідати частці власника, який виявив бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.

Врахувавши викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, та не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: ОСОБА_3 , про захист прав споживачів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки місцевого суду, викладені у його рішенні, не відповідають обставинам справи, зазначає, що КП «Жилкомсервіс» без урахування ідеальних часток та рішення суду розділив особові рахунки, чим порушив права інших співвласників квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_1 зазначає, вона та третя особа згоди на відкриття іншого особового рахунку не надавали, правовстановлюючих документів відповідачу 2 та відповідачу 1 не надавали, договорів не укладали. Зазначає, що у випадку, якщо мешканці дійшли згоди щодо необхідності розподілу особових рахунків, вони можуть подати заяви до обслуговуючої організації та отримати кожен окремо особовий рахунок на сплату комунальних платежів. Суттєвим для цього є наявність згоди усіх проживаючих у квартирі осіб та власників між собою.

Згоди щодо необхідності розподілу особових рахунків у квартирі АДРЕСА_3 між позивачем та відповідачем, а також третьою особою не було.

Зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Порядок укладення, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг врегульовано ст.. 13 цього Закону, яка передбачає, що відносини між споживачами та виконавцями у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Тому розподіл особового рахунку можливий лише за умови укладення з кожним із споживачів окремих договорів про надання послуг. Проте, докази укладення позивачем та/або відповідачем співвласниками квартири таких договорів з підприємствами, що надають житлово-комунальні послуги за адресою спірної квартири матеріали справи не містять.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала суд розглядати справу за її відсутності.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 19.01.1996 року, реєстраційний номер № 8-96-59179, зареєстрованого в КП «Харківське міське БТІ» 26.01.1996 року, № П-8-9856, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 (а.с.20).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2012 року, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , а саме 2/6 часток квартири АДРЕСА_3 . (а.с.25-26).

Згідно з Договором уточнення ідеальних часток в спільній сумісній власності на квартиру від 24.01.2018, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаврилюк Н.В.:

- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 належать 4/6 частки квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 19.01.1996 року, реєстраційний номер № 8-96-59179, зареєстрованого в КП «Харківське міське БТІ» 26.01.1996 року, № П-8-9856;

- ОСОБА_1 належить 2/6 частки квартири АДРЕСА_3 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 05.11.2012 року, реєстр № 5-601;

- Сторони дійшли згоди, що 4/6 квартири АДРЕСА_4 з відповідною частиною місць спільного користування у будинку АДРЕСА_5 належать ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 в рівних частках кожному, а саме по 1/6 частці, а 2/6 квартири АДРЕСА_3 належать ОСОБА_1 (а.с.21).

Право власності на 1/6 частки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягами з Державного реєстру від 24.01.2018 року (а.с.22-24).

Згідно з Договором купівлі-продажу частки квартири від 05.09.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Гаврилюк Н.В., реєстраційний номер № 2623, ОСОБА_7 передав, а ОСОБА_1 прийняла у власність 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 (а.с.28-29).

Таким чином, квартира АДРЕСА_3 перебуває у спільній частковій власності у ОСОБА_1 (4/6 частки), ОСОБА_2 (1/6 частки), ОСОБА_2 (1/6 частки).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.11.2020 року у цивільній справі № 645/3795/19 встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_3 , а саме визначено порядок користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_3 :

-надано в користування ОСОБА_1 житлову кімнату, яка зазначена в технічному паспорті за № 6 площею 18,2 кв.м;

-надано ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в сумісне користування житлову кімнату, яка зазначена в технічному паспорті за № НОМЕР_4 , площею 18,3 кв.м;

- надано в користування ОСОБА_2 житлову кімнату, яка зазначена в технічному паспорті за №8, площею 13,9 кв.м;

-залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 коридор «1» площею 5,3 кв.м, коридор «2» площею 4,0 кв.м, ванну кімнату «3» площею 3,2 кв.м, туалет «4» площею 1,6 кв.м, кухню «5» площею 8,4 кв.м, балкон «а» площею 3,0 кв.м, балкон «б» площею 3,0 кв.м, вбудовану шафу (а.с.16-18).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд зазначив, що цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, а тому питання щодо поділу особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, було вирішено із врахуванням визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб. При цьому у житловій власності повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, площа має відповідати частці власника, який виявив бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватися та розпоряджатися своєю приватною власністю.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами 1, 4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Стаття 360 ЦК України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно зі статтею 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статті 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з п.13 Правил, користування приміщеннями житлових будинків (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45), спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків, розв`язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено порядок та послідовність дій мешканців квартири у випадку відсутності між ними згоди щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг.

Питання поділу особового рахунку вирішується шляхом звернення особи із письмовою заявою про вказане до відповідного житлового органу з додатками про підтвердження права власності особи на частину квартири. Це узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 751/1560/19.

Колегія суддів зазначає, що кожен співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереженні спільного майна незалежно від того чи проживає він в квартирі, яка є спільною частковою власністю. Відповідно позивач та інші співвласники не позбавлені можливості звернутися до комунальних підприємств особисто та надати необхідні правовстановлюючі документи для відкриття окремих особових рахунків.

З матеріалів справи вбачається, що розподілення площ приватизованої квартири АДРЕСА_3 КП «Жилкомсервіс» було було проведено у відповідності з рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.11.2020 року у справі № 645/3795/19, яким встановлено порядок користування квартирою. (а.с.31).

Доказів того, що площі були розраховані неправильно ОСОБА_1 суду не надала.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність її згоди на поділ особових рахунків, не є підставою для закриття нового особового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_2 щодо обслуговування квартири, оскільки поділ особових рахунків був проведений у відповідності до Правил користування приміщеннями жилих будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 лютого 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді В.П. Пікуль

Т.В. Одринська