Справа № 502/617/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря Скрипкіної А.Ю.,

розглянувши справу за заявою

Кілійської міської ради, заінтересована особа:

Виконавчий комітет Кілійської міської ради

про

визнання спадщини відумерлою

ВСТАНОВИВ :

Заявник Кілійська міська рада звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з заявою в якій просить визнати відумерлою спадщину, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , якому належало нерухоме майно, яке розташоване на території Кілійської міської ради, до складу спадщини входили права на наступний об`єкт нерухоме майно: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно довідки КП КМР «БТІ». Виконавчим комітетом Кілійської міської ради прийнято заходи щодо розшуку спадкоємців шляхом розміщення оголошення в газеті «Наше Время». За результатами розміщення даного оголошення спадкоємці не знайшлися, до виконавчого комітету Кілійської міської ради спадкоємці померлого ОСОБА_1 не зверталися та взагалі не виявлені. В зв`язку з зазначеним, заявник просив визнати відумерлою спадщину, яка розташована в АДРЕСА_1 , яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 та передати у власність відповідне майно.

Представник заявника, надав заяву, за якою просив розглянути справу за його відсутності та просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи, надав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності та просив задовольнити заяву про визнання спадщини відумерлою в повному обсязі.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно довідки КП КМР БТІ № 1335 від 04.04.2022 р., інформаційного листа з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 208711323 від 12.05.2020 р., право власності на квартиру АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 .

З оголошення в газеті «Наше время» від 15.04.2022 року, вбачається, що виконавчий комітет Кілійської міської ради розшукує спадкоємців після смерті ОСОБА_1 , померлого у 2008 р., що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказано в повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 8 від 13.04.2024 р. наданого Кілійським відділом ДРАЦС в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса), ОСОБА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 77696556 від 18.07.2024 р. сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, інформація у Спадковому реєстрі відсутня.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 77696538 від 18.07.2024 р., сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Токмацькою державною нотаріальною конторою Пологівського району Запорізької області, була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 44838948 та номером у нотаріуса 231.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України встановлені строки прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 77696538 від 18.07.2024 р., сформованої Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області, вбачається, що після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Токмацькою державною нотаріальною конторою Пологівського району Запорізької області, була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 44838948 та номером у нотаріуса 231.

Ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У відповідності до частини 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , Токмацькою державною нотаріальною конторою Пологівського району Запорізької області, була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 44838948 та номером у нотаріуса 231, підстави для задоволення заяви про визнання спадщини відумерлою відсутні.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема,ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно ч.ч. 1- 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зіч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст.12,13,81,263,265,338 ЦПК України,ст. 1277 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Кілійської міської ради, заінтересована особа: Виконавчий комітет Кілійської міської ради про визнання спадщини відумерлою, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников