Справа № 468/1679/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Муругова В.В. за участю секретаря Серака Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справу за поданням головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ваніна Я.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ :

До суду надійшло подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , по стягненню з якої заборгованості в сумі 26 654,68 доларів США на користь Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» було відкрите виконавче провадження.

В поданні державний виконавець вказує, що на його виконанні перебуває виконавче провадження з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованості в сумі 26 654,68 доларів США. Рішення боржником не виконане, хоча вона має на праві власності 4 земельні ділянки та отримує доходи від кількох юридичних осіб майна, 19.06.2024 року виконавцем складений акт про відсутність боржника за місцем її реєстрації, натомість отримані відомості про те, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України.

Оскільки рішення суду боржником не виконане та він ухиляється від його виконання, державний виконавець просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов`язань про стягнення заборгованості за виконавчим листом №2-9656/09 на користь Військової прокуратури сил антитерористичної операції в сумі 3819,84 грн. та на користь Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованості в сумі 26 654,68 доларів США.

Повідомлений про час та місце розгляду за місцем своєї роботи через систему «Електронний суд» державний виконавець до суду не з`явився, при цьому, розгляд подібних подань згідно з ч.4 ст. 441 ЦПК України здійснюється негайно, у зв`язку з чим суд ухвалив про розгляд подання за відсутності державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання (копію виконавчого листа; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2024 року; копію акту державного виконавця від 19.06.2024 року), суд встановив, що 04.12.2009 року Шевченківським районним судом м. Києва по справі №2-9656/09 був виданий виконавчий лист про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» заборгованості в сумі 26 654,68 доларів США.

Постановою державного виконавця від 09.01.2024 року відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню даного судового рішення.

Відповідно до акту державного виконавця від 19.06.2024 року боржник за вказаним у виконавчому листі місцем проживання не проживає.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, що визначені в цій статті, зокрема у випадку, визначеному п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Обмеження особи у праві виїзду за межі України є нічим іншим, як умотивованим обмеженням прав особи на свободу пересування та може бути застосоване як виняток та лише у разі обґрунтованості факту ухилення боржника від виконання рішення та тягар доказування такого факту покладено на державного виконавця, який вносить до суду подання.

При цьому, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду, але не при наявності факту невиконання зобов`язань, а при встановленні фактів ухилення боржника від їх виконання.

Згідно з закріпленим в ст. 13 ЦПК України принципом диспозитивності при розгляді позовів, скарг та заяв, поданих у відповідності до норм ЦПК України, суд обмежений заявленими вимогами та обставинами, на які посилається заявник, та виходити за їх межі не в праві.

При цьому, подання державного виконавця окрім невиконання боржником рішення взагалі нічим не обґрунтовується, та вказані обставини, на думку суду, не є підтвердженням ухилення боржника від виконання зобов`язань та не є достатньою підставою для обмеження боржника в його правах.

Саме по собі невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. При цьому, матеріали подання навіть не містять відомостей про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, яка відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» має направлятись рекомендованим поштовим відправленням.

Поняття ж «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Та, як вказувалось вище, обов`язок доказування вчинення боржником таких свідомих діянь покладено на державного виконавця.

При цьому, до подання не долучено доказів того, що боржник взагалі на теперішній час обізнаний про відкрите виконавче провадження та про існування виконавчого провадження.

Крім того, у рішенні по справі «Гочев проти Болгарії» від 26 листопада 2009 року (заява № 34383/03) Європейський суд вказав, що вжиття обмежувальних заходів з метою стягнення неоплачених боргів може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

З огляду на вказане, суд вважає, що подання виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до встановлення фактів обізнаності боржника про існування виконавчого провадження та фактів його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним судовим рішенням, є передчасним та не може бути задоволене.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.260, 441 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ваніна Я.В. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Суддя: