Справа № 369/2212/21
Провадження № 2/369/188/24
19.07.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.,
за участю секретаря Ведмеденко Н.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна,-
Позивачка ОСОБА_3 17.02.2021 року звернулась до відповідача ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна з позовом про поділ в натурі нерухомого майна.
На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 29.10.1993 року її батько ОСОБА_4 на підставі Договору дарування подарував їй 39/50 частин житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору дарування від 29.10.1993 року батько передав їй частину тамбура розміром 7,2 кв.м. на поетажному плані, зазначеного під номером «1», житлову кімнату розміром 17,7 кв.м. по плану 1-9; частину коридору розміром 13,3 кв.м. по плану 1-7; 3 (три) жилі кімнати розміром 21,6 кв.м., 19,5 кв.м., 15,1 кв.м. по плану 1-5, 1-6, 1-8; балкон, гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г», сарай під літерою «Д»; прибудова під літерою «Е»; погріб під літерою «З», вбиральню під літерою «И»; огорожа, доріжка, криницю, свердловину, каналізаційну яму.
Відповідачка ОСОБА_2 являється власницею 11/50 частин даного будинку в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4
11/50 частин домоволодіння АДРЕСА_1 складається із загальної площі 42,2 кв.м., із яких житловою являється 15,0 кв.м., кухня розміром 7,7 кв.м.; котельня розміром 3,4 кв.м., коридору розміром 6,7 кв.м., тамбуру розміром 3,6 кв.м.
Діючим ЦК України передбачена можливість укладення договору у натурі частин з нерухомого спільного будинку, але відповідачка ОСОБА_2 не бажає укладати такого договору, чим порушує її права на володіння та користування частиною спірного житлового будинку. Фактично протягом тривалого часу між нею та відповідачкою не вдається досягнути згоди про добровільний поділ чи порядок користування спільним будинком, оскільки відповідачка відмовляється від досягнення будь-якої на те згоди, чим грубо порушуються її права як співвласника будинку. Саме тому вона змушена звертатися в суд з даним позовом.
Враховуючи вище зазначене, позивачка ОСОБА_1 просила провести поділ будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з виділенням у натурі їй 39/50 частин даного будинку з приміщеннями та надвірними спорудами, які вказані в договорі дарування, а відповідачці ОСОБА_2 11/50 частин даного будинку, які вона отримала в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 .
У зв`язку з поділом спірного будинку позивачка просила припинити право спільної часткової власності між ними.
В судове засідання представник позивача не з`явився, 19.06.2024 року подав заяву через канцелярію суду про розгляд справи у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав, просить позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задовольнити, а оскільки відповідачка неодноразово не з`являлась в суд, постановити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
Представник позивача у своїй заяві також просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 судові витрати, які понесла позивачка ОСОБА_1 , а саме витрати по сплаті нею судового збору відповідно до банківських квитанцій, та витрати, які понесла позивачка за проведення судової будівельно-технічної експертизи.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада», заяв про відкладення розгляду справи у її відсутності не надходило, тому суд за згоди позивача проводить розгляд справи в її відсутність на підставі наявних в справі доказів в порядку заочного провадження і вважає за можливе розглянути справу шляхом постановлення заочного рішення.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 отримала копію позовної заяви позивачки ще в 2021 році і особисто брала участь в судовому засіданні та знайомилась з матеріалами даної справи, не надала відзив на позов і з вересня 2021 року жодного разу не з`явилась в судове засідання та не направляла свого представника, суд керуючись вимогами ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на правах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справ розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 являються співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 являється власницею 39/50 частини даного домоволодіння з конкретними приміщеннями та надвірними спорудами.
39/50 частини даного будинку складаються з житлової кімнати розміром 17,7 кв.м., коридору розміром 13,3 кв.м. по плану 1-7; 3 (три) житлові кімнати розміром 21,6 кв.м., 19,5 кв.м., 15,1 кв.м. по плану 1-5, 1-6, 1-8; балкон, гараж під літерою «В»; сарай під літерою «Г», сарай під літерою «Д»; прибудова під літерою «Е»; погріб під літерою «З», вбиральня під літерою «И»; огорожі №1-6, доріжки №1, криниці №П, свердловини №Ш, вигрібної ями №1У.
Дана частина домоволодіння належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 29.10.1993 року та Витягу про державну реєстрацію від 01.12.2020 року.
Відповідачка ОСОБА_2 являється власницею 11/50 частини спірного будинку з приміщеннями: коридору розміром 5,8 кв.м., кухні розміром 7,7 кв.м., котельної розміром 3,4 кв.м., коридору розміром 6,7 кв.м., житлової кімнати розміром 15,0 кв.м., тамбуру розміром 3,6 кв.м.
Дана частина домоволодіння належить відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.05.20 року.
Відповідно до вимог ст. 355,356 ЦК України визначено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Право спільної власності виникає з підстав не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовлятися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують неприязні стосунки, виникають конфлікти, що унеможливлює спільне та мирне користування житловим будинком, у позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо поділу належного їм на праві спільної часткової власності майна, договору не уклали.
Так, із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 ще 02.12.2020 року у спеціалістів замовила висновок про поділ спірного будинку між співвласниками з урахуванням ідеальних часто в праві власності кожного з них і двічі направляла відповідачці ОСОБА_2 по пошті запрошення для мирного (позасудового) укладення договору.
Але відповідачка не погодилась на мирне врегулювання питання поділу будинку, а тому позивачка і звернулася в суд з даним позовом.
Норми ст. ст. 364, 367 ЦК України регулюють правовідносини учасників спільної часткової власності щодо виділу частки з майна або його поділу.
Зазначеними нормами передбачено, що поділ ( виділ частки) майна, яке є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників.
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого залишилась.
Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічних можливостей виділу часток або поділу будинку відповідно до частки співвласників.
Така правова позиція викладена Верховним Судом України при розгляді справи №6-12цс13.
Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.05.2023 року №СЕ-1202-1-1321.22 ТОВ «Судова незалежна експертиза України» поділ будинку АДРЕСА_1 з урахуванням договору дарування 39/50 частин будинку технічно можливий.
Відповідно до наданого висновку експертизи він повністю відповідає ідеальним часткам в праві власності кожного із співвласників, так як при оформленні договору дарування позивачці ОСОБА_1 дарувалися чітко визначені (конкретні) приміщення та надвірні споруди, а площа даного будинку з існуючими на той час приміщеннями і надвірними спорудами не змінилася.
Крім того, по запропонованому висновком експертизи при поділі будинку передбачені і мінімальні в ньому переобладнання.
Таким чином, оскільки відповідно до висновку судової будівельно- технічної експертизи спірний будинок можливо поділити між його співвласниками відповідно до ідеальних часток в праві власності кожного із співвласників і кожен із співвласників може виконати в належній йому частині будинку переобладнання, то суд вважає, що житловий будинок АДРЕСА_1 підлягає реальному розподілу за запропонованим позивачкою та висновком експертизи варіантом.
Так, позивачці ОСОБА_1 з частиною 39/50 виділяються в житловому будинку «А» та господарські будівлі і споруди по АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 29.10.1993 року: в житловому будинку «А» приміщення загальною площею 84,15 (84,2 кв.м.) відповідно до Додатку №1 до висновку експертизи представлено зеленим кольором, який є невід`ємною частиною Висновку: частина тамбура площею 3,6 кв.м., житлова кімната №1-5 площею 21,6 кв.м., житлова кімната №1-6 площею 19,5 кв.м., частина коридору №1-7 площею 6,65 кв.м., житлова кімната 1-9 площею 17,7 кв.м., господарські будівлі та споруди: гараж «Б», літня кухня літерою «В», сарай літерою «Г», сарай літерою «Д», прибудова літерою «Е», погреб літерою «З», вбиральня літерою «И», огорожа №1, криниці П,Ш, каналізаційна яма IV.
Виділити ОСОБА_1 частину горищного приміщення, що знаходиться безпосередньо над запропонованими до виділу їй приміщеннями житлового будинку із облаштуванням до них окремого входу.
В користуванні ОСОБА_2 з частиною 11/50 частин будинку залишається в будинку АДРЕСА_2 , а саме житлова кімната 1-4 площею 15,0 кв.м., частина коридору 1-7 площею 6,7 кв.м., коридор 1-1 площею5,8 кв.м., кухня 1-2 площею 7,7 кв.м., котельна 1-3 площею 3,4 кв.м., частини тамбуру площею 3,6 кв.м.
Кожний із співвласників у належній йому частині будинку повинен забезпечити себе індивідуальними системами: водопостачання, каналізацій, газопостачання, опалення та електропостачання ( в тому числі окремими пристроями обліку (лічильниками), котлами, тощо, які в свою чергу будуть розташовані на належній йому частині будинку.
Крім того, позивачці ОСОБА_1 у належній їй частині будинку для забезпечення можливості її для використання та проживання необхідно провести перепланування та переобладнання, а саме з метою ізоляції кожної із частин житлового будинку замурувати існуючий дверний проріз між приміщеннями 1-7 та 1-5 та влаштувати перегородки в тамбурі 1 і приміщенні 1-7; в приміщенні тамбуру 1 замурувати існуючий вхід та організувати 2 (два) дверні прорізи з існуючих вікон; змінити функціональне призначення приміщення 1-9 (житлова кімната) переобладнати в кухню та змінити функціональне призначення приміщення 1-8 (житлової кімнати) на санвузол, де обладнати душову кабіну, умивальник, унітаз із зливним бачком.
Задовольняючи позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 суд враховує і висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.05.2021 року у справі №501/2148/17, від 28.07.2021 року у справі №310/7011/17.
Крім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 03.04.2013 року у справі 6-12цс13 дійшов висновку, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності ( в порядку ст.367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України ( у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення ( водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим зазначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача.
Таким чином, суд, виділяючи позивачці ОСОБА_1 конкретні приміщення в спірному будинку з урахування договору дарування від 29.10.1993 року, в рішенні також вказує конкретні приміщення, які залишені (виділені) у відповідачки ОСОБА_2 і дані приміщення відповідають як її частці в праві власності, так і становлять конкретний об`єкт нерухомого майна.
Такий розподіл спірного будинку між сторонами свідчить про дотримання судом вимог ст. 3 ч.6 ЦК України, а саме засад справедливості, достовірності та розумності, оскільки при такому розподілі дотримуються як вимоги закону, так і інтереси обох сторін.
Задовольняючи позов, суд також враховує і вимоги ст. 152 ЖК України із змінами від 12.02.2015 року в якій вказано, що «виконання власником робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та /або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується».
Зазначені у висновку експертизи роботи, які необхідно провести сторонам, входять до переліку будівельних робіт в спірному будинку, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, який затверджений постановою КМУ від 07.06.2017 року №406.
Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 20.07.2022 року у справі №450/2380/18 та у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 року у справі №707/2516/18.
Виходячи із вимог ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертиз.
Виходячи із вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір та судові витрати стягуються з відповідача.
На підставі ст. ст. 3, 181, 183, 355, 356, 358, 364, 367, 379 ЦК України, керуючись ст. ст.2, 12, 13, 76, 80, 81, 89, 141, 263-265, 280 282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі нерухомого майна задовольнити.
Провести реальний розподіл житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта №СЕ-1202-1-1321 від 29.05.2023 року.
Виділити ОСОБА_1 , проживаючої АДРЕСА_3 (раніше с. Білогородка) в будинку «А»: частину приміщення тамбуру 1 пл.3,6 кв.м., житлову кімнату №1-5 пл.21,6 кв.м., житлову кімнату 1-6 пл.19,5 кв.м., частину коридору 1-7 пл.6,65 кв.м., житлову кімнату 1-8 пл.15,1 кв.м., житлову кімнату 1-9 пл. 17,7 кв.м., господарські будівлі і споруди: гараж «Б», літню кухню літерою «В», сарай літерою «Г», сарай літерою «Д», прибудову літерою «Е», погріб літерою «З», вбиральню літерою «И», огорожу №1-6, доріжку І, криниці П,Ш, каналізаційну яму IV.
Виділити в натурі ОСОБА_2 у приватну власність 11/50 частини будинку АДРЕСА_1 з приміщеннями: житловою кімнатою 1-4 пл. 15,0 кв.м., коридор 1-1 пл.5,8 кв.м., кухню 1-2 пл.7,7 кв.м., котельню 1-3 пл.3,4 кв.м., частину коридору 1-1 пл.6,7 кв.м., частину тамбуру 1 пл.3,6 кв.м.
У зв`язку з поділом житлового будинку в натурі право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 припинити.
Інформація про сторін:
Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_4 ;
Відповідач (боржник): ОСОБА_2 , реєстраційний номер картки платника податків невідомо; проживає: АДРЕСА_5 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Суддя Андрій ВОЛЧКО