ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 січня 2024 року

м. Харків

справа № 644/6441/21

провадження № 22ц/818/311/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року в складі судді Клименка А.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі

в с т а н о в и в:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року позов ОСОБА_2 - задоволено.

На вказане рішення суду поштою 01 листопада 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку, яке мотивовано тим, що про оскаржуване рішення суду він дізнався 26 січня 2022 року, отримавши виклик державного виконавця. При цьому він ані позовної заяви, ані ухвали про відкриття провадження у справі, ані рішення суду не отримував. Зазначив, що листування здійснювалось електронною поштою. Однак, його електронну пошту створила позивачка, він ніколи не мав власної. Тобто позивачка подавала від його ім`я відзиви на позовну заяву, отримувала пошту та весь час розгляду справи вводила суд в оману. 03 лютого 2022 року він звернувся до адвоката за наданням правової допомоги, а 10 лютого 2022 року подав заяву до правоохоронних органів про вчинення позивачкою кримінального правопорушення за ст.ст.190, 358 КК України. Посилався на введення в країні воєнного стану, у зв`язку з чим він був вимушений виїхати з м. Харків. Також зазначив, що із початком повномасштабного вторгнення суди м. Харкова змінили свою територіальну підсудність та знаходились в інших містах, що значно ускладнило його звернення до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишено без руху та надано йому строк 10 днів для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших поважних причин пропуску строку з наданням відповідних доказів щодо цього.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що наведені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підстави для поновлення строку не можуть бути визнані поважними, оскільки ним пропущений строк на оскарження рішення суду більш як на рік з дня складення повного тексту судового рішення. Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не наведено інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження та обставин щодо пропуску строку, за якими він був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі апеляційної скарги, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав апеляційну скаргу у передбачений законом строк та які б виправдали пропуск строку значної тривалості (більше 1 року). Оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу після спливу присічного річного строку, тому апелянту необхідно довести суду апеляційної інстанції обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, за наявності яких у цьому випадку строк на апеляційне оскарження може бути поновлений.

Копію вказаної ухвали судді отримано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 30 листопада 2023 року та його представницею ОСОБА_3 17 листопада 2023 року, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с. 122, 123).

Однак, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 вказані в ухвалі недоліки до теперішнього часу не усунуто. Заяви про поновлення строку або інших клопотань, пов`язаних з апеляційною скаргою, від фізичної особои-підприємця ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Відповідно до частин 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Також, відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Непереборною силою є надзвичайна або невідворотна за таких умов подія. Непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності особи обставина, яку вона хоча і могла передбачити, але не могла попередити. До таких обставин, як правило, відносяться стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі тощо) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не є звичайною обставиною, яка хоча і може спричинити певні труднощі для особи, але не виходить за певні розумні рамки, тобто це має бути екстраординарна подія, яка не є звичайною.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Складовою принципу правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте, сам лише факт запровадження воєнного стану на всій території України не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного більше ніж на один рік строку на апеляційне оскарження без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення саме ним відповідної процесуальної дії у визначений законом строк в період воєнного стану. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22), ухвали Верховного Суду від 29 червня 2023 року у справі № 760/5152/20 (провадження № 61-7607ск23), від 29 червня 2023 року у справі № 570/5859/18 (провадження № 61-8863ск23).

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду ухвалено 07 жовтня 2021 року, тоді як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу поштою лише 01 листопада 2023 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду понад два роки з дня ухвалення судового рішення.

При цьому, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, про що свідчать його пояснення, заява про розгляд справи без його участі, що надіслані до суду першої інстанції через систему «Електронний суд» (а.с.31, 54). Апелянтом не надано доказів того, що ці документи направлені до суду не ним. Копію оскаржуваного рішення суду фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримав засобами потового зв`язку ще 01 лютого 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 94).

В клопотанні про поновлення строку фізична особа-підприємець ОСОБА_1 також посилався на введення в країні воєнного стану, отримання ним статусу внутрішньо переміщеної особи, а також зазначив, що із початком повномасштабного вторгнення суди м. Харкова змінили свою територіальну підсудність та знаходились в інших містах, що значно ускладнило його звернення до суду за захистом своїх прав. Проте, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не доведено існування обставин непереборної сили, які у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану перешкоджали йому здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою. У період з 25 липня 2022 року по 08 серпня 2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 мав можливість подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Полтавського апеляційного суду, зокрема засобами поштового зв`язку, а у подальшому - до Харківського апеляційного суду. Однак фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою лише 01 листопада 2023 року та не зазначив обставин, які б непереборно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу раніше.

Викладені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 підстави для поновлення строку, як вже зазначалось, не свідчать про існування обставин непереборної сили, які перешкоджали йому здійснити усі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

На виконання ухвали судді про залишення апеляційної скарги без руху фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не надав заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин пропуску строку, зокрема, пов`язаних з його неналежним повідомленням про розгляд справи або викликаних обставинами непереборної сили.

За таких умов, слід дійти висновку, що виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України, апелянтом не наведено, а сама по собі поважність причин пропуску строку не підлягає оцінці судом з урахуванням пропуску ним строку на апеляційне оскарження понад рік з дня складання повного тексту оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів виходить із того, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі положень частини другої статті 358 ЦПК України, адже апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, та апелянтом не підтверджено наявності виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України.

Керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2021 року в складі судді Клименка А.М. по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Вилучити з матеріалів справи і повернути фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 оригінал апеляційної скарги з додатками (а.с. 95-115), долучити до матеріалів справи її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, після її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина