ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/167/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що між ним та відповідачем 01.08.2007 укладено договір про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території, а саме: паркомісць, які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником яких є відповідач ОСОБА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2023 становить 32527,97 грн, та яку позивач просить стягнути на свою користь у судовому порядку.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.01.2024 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «Будсервісматеріали-1» є надання інших індивідуальних послуг (основний), допоміжне обслуговування наземного транспорту.

01.08.2007 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір № 1-08-60,61 А/Ах13Е про надання послуг по обслуговуванню і участі у витратах по утриманню підземної автостоянки і прилеглої території (а.с.74).

Відповідно до умов вказаного договору відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником місць 60, 61 секції «А» за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний факт не заперечувався й відповідачем у справі.

Згідно із пунктом 1.2 договору виконавець (позивач) забезпечує обслуговування стоянки і прилеглої території, збереження транспортних засобів власника на стоянці, а власник оплачує послуги виконавця по обслуговуванню стоянки і бере участь у витратах по її утриманню.

Пунктом 4.4 договору сторони визначили, що на момент підписання цього договору сума однієї частки (одного паркомісця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки за місяць складає 165 грн без ПДВ. Всього до сплати 330 грн без ПДВ за 2 місця.

1.08.2007 між сторонами до вказаного договору було укладено угоду № 1, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що з 1 травня 2010 року змінити пункт 4.4 договору та викласти його в такій редакції: «Сума однієї частки (одного паркомісця) власника у витратах по утриманню і обслуговуванню стоянки за місяць складає 190 грн без ПДВ. Всього до сплати 380 грн без ПДВ за 2 місця (а.с. 76).

Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач посилається на те, що відповідач не виконує умови договору, відтак просить стягнути заборгованість, яка складає 32527,97 грн.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (ч. 4 цієї статі).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 322 ЦК України).

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до норм статей 202, 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Частинами першою, другою статті 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 4.3 договору від 1 серпня 2007 року зміна суми щомісячних платежів власника здійснюється у випадку зміни вартості комунальних і інших витрат виконавця на утримання і обслуговування стоянки за узгодженням із власником.

За наданими доказами вбачається, що відповідачу надсилались рекомендованим листом з описом додаткові угоди та пропозиція щодо збільшення частки у витратах по утриманню та експлуатації у вересні 2021 року, серпні 2023 року.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Згідно з розрахунком заборгованості відповідач з грудня 2021 року по листопад 2023 року належним чином не виконує свої зобов`язання щодо оплати витрат по утриманню і обслуговуванню належних йому машиномісць, що призвело до заборгованості в розмірі 28480,00 грн., станом на 01.12.2023.

За викладених обставин, зважаючи на відсутність відзиву та належність доказів, що надані позивачем, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та стягнення з відповідача боргу в розмірі 28480,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок по оплаті послуг з оплати витрат по утриманню і обслуговуванню належних йому машиномісць, то суд приходить до висновку про стягнення з нього на користь позивача інфляційних витрат в розмірі 3230,33 грн., 3% річних в сумі 817,64 грн.

Крім того, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрорваний за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДСЕРВІСМАТЕРІАЛИ 1» (02068, місто Київ, вул. Срібнокільська, буд. 14А, ) заборгованість по сплаті витрат по утриманню і обслуговуванню належних йому машиномісць, що станом на 01.12.2023 становлять 28480,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 3230,33 грн., 3% річних в сумі 817,64 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вього 40211,97 грн. (сорок тисяч двісті одинадцять гривень 97 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2024

Суддя: Комаревцева Л.В.