Провадження №: 2/336/723/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій М.Д,

з участю позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Лішунова Є.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Остапенка В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача.

В заяві вказує, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23 жовтня 2015 року, який зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1551.

Шлюбні відносини фактично припинені з причин відсутності взаєморозуміння, різ-них поглядів на подружнє життя.

Позивачка вважає, що подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер.

Під час шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Крім цього на її утриманні перебуває ще одна донька від першого шлюбу.

Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча є працездатною особою, має постійний заробіток, зареєстрований як фізична особа-підприємець, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/2 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачка та її представник підтримали заявлені вимоги, просили про їх задоволення у повному обсязі.

Відповідач та його представник визнали позов частково, не заперечували проти розірвання шлюбу, не заперечували проти стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/5 частини від заробітку відповідача.

Вислухавши учасників процесу, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , встановлено, що 23 жовтня 2015 року між сторонами зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1551 9а.с. 13).

Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст. 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 110 СК України.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно з частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, позивачка на розірванні шлюбу наполягає.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам сторін, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України суд не вважає за потрібним.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів встановлені статтею 16 ЦК України.

Застосоване позивачем знаряддя захисту відповідає визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів, таке визнання не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд може констатувати наявність законних підстав для прийняття визнання позову.

Наслідком прийняття визнання позову є його задоволення в силу наведеної статті 206 ЦПК України, тому суд знаходить всі підстави для задоволення позову.

При вирішенні питання про стягнення аліментів суд виходить з наступного.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12), яка зареєстрована разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, означені обставини відповідачем та його представником не заперечувалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 84, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів суд в силу ст. 182 СК України враховує наведені в цій статті обставини і вважає, що домірним як потребам дитини в утриманні, так і майновому стану платника аліментів, буде стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача з урахуванням його майнового стану, перебування на його утриманні батьків пенсійного віку, добровільної сплати аліментів за минулий період часу, добровільної участі в утриманні дитини сторін, а також дитини позивачки від першого шлюбу. Також, суд враховує, що позивачка разом з дітьми з березня 2022 року проживає на території Німеччини, є працездатною особою, отримує від іноземної держави щомісячну допомогу на себе та дітей, загальний розмір якої за її поясненнями в суді, становить 103 евро в місяць.

При визначенні розміру частки від заробітку позивача суд враховує і встановлене Основним Законом України право кожного на гідний рівень життєдіяльності для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст. 48 Конституції України).

Бере до уваги суд і рівність обов`язків батьків з утримання дитини, що означає однакову участь батьків в утриманні сина, доньки, а не забезпечення цього утримання за рахунок одного з батьків шляхом ущемлення його майнових інтересів, а також інтересів осіб, відповідальність перед якими прямо встановлена законом.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що витрати позивача, який є молодою особою і вправі претендувати на гармонійний розвиток своєї особистості, на створення нової сім`ї і виховання і утримання в ній дітей, а також є сином непрацездатних за віком батьків, один з яких має статус особи з інвалідністю третьої групи і отримує від сина фінансову допомогу, є різноманітними, а покладення на нього обов`язку сплачувати половину заробітку лише на утримання дитини було б неспіврозмірним з обсягом його видатків, необхідних для забезпечення життєвих потреб.

Тому, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить переконання, що встановлений розмір аліментів буде домірним як майновому і сімейному стану відповідача, так і потребі дитини в її утриманні та забезпеченні належного рівня життя, необхідного для фізичного та духовного розвитку.

На підставі вищевикладеного, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення позову, та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і судові витрати, попередньо понесені позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 180,182, 183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 77-82, 198, 273, 274, 284, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1551.

Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін ОСОБА_4 .

Після набрання рішенням законної сили направити копію рішення до Шевченківського районного у м. Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 , уродженця м. Запоріжжя, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фізичної особи-приватного підприємця, на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Решту вимог про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів після складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива