ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2879/23
Провадження №2/477/186/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.,

за участі секретаря судового засідання Резуник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області

про встановлення факту родинних відносин та

визнання права власності на нерухоме майно

в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою у якій просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 2.00 га., яка розташована на території Коларівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 . Внаслідок смерті матері, відкрилася спадщина до якої ввійшла серед іншого належна померлій земельна ділянка, розміром 2.00 га, яка розташована на території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Позивач, будучи спадкоємцем за законом першої черги у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Сапегою О.П. заведено спадкову справу. Однак через відсутність свідоцтва про народження позивача, оскільки оригінал такого свідоцтва знаходиться за місцем її народження в м. Свердловськ Російської Федерації, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину, з огляду на відсутність підтвердження родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_2 , тому вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, які усунуті 21 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 червня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, витребувано докази та викликані свідки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги з підстав вказаних у позові та просила суд позов задовольнити.

Представник Мішково-Погорілівської сільської ради Миколаївської області у судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду листа про визнання позовних вимог ОСОБА_1 та розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Заслухавши пояснення по суті справи позивача, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступне.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в родині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 11 березня 1959 року, виданого Першоуральським міським РАЦС Свердловської області (а.с.18, 20).

За змістом вищевказаного вказаного свідоцтва про народження, позивач від народження мала прізвище ОСОБА_5 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №2 від 18 березня 2014 року, 30 вересня 1978 року внаслідок реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила своє прізвище на ОСОБА_7 (а.с.21-22).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_2 від 26 червня 1987 року, шлюб між ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 розірвано, та прізвище дружини залишено ОСОБА_7 (а.с.23).

За змістом свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 від 15 грудня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (а.с.6).

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-024 від 01 квітня 2024 року, померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту від 14 жовтня 2008 року, серії ЯЗ 136468 на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 2.000 га, кадастровий номер :21:000:0937, яка розташована в межах Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області (а.с.33-43).

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За викладеного вбачається, що після смерті ОСОБА_2 до складу спадщини, що відкрилася внаслідок її смерті ввійшла належна померлій земельна ділянка, площею 2.000 га, кадастровий номер :21:000:0937, яка розташована в межах Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За положенням частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З довідки виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №705 від 07 липня 2011 року вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 , разом з нею була зареєстрована ОСОБА_1 , яка за змістом цієї довідки належала до спадкоємців першої черги за законом, будучи дочкою померлої (а.с.61).

Зі змісту спадкової справи №41/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 12 липня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Сапеги О.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

На підставі заяви позивача, 12 липня 2011 року приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Сапегою О.П. зареєстровано спадкову справу №51413467 (а.с.63).

У свою чергу, як вказує ОСОБА_1 через відсутність оригіналу свідоцтва про народження позивача, нотаріусом впродовж більше 12 років не здійснюється видача свідоцтва про право на спадщину, з огляду на відсутність підтвердження родинних відносин між позивачем та померлою ОСОБА_2 .

А враховуючи, що позивачем не віднайдено оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, що унеможливлює вирішення питання про прийняття спадщини у нотаріальному порядку, то вказані обставини у сукупності зумовили звернення ОСОБА_1 до суду за захистом свого права.

Оцінюючи надані позивачем докази у підтвердження своїх позовних вимог, судом встановлено, що матір позивача ОСОБА_3 22 червня 1975 року розірвала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище на ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії НОМЕР_4 від 22 червня 1975 року (а.с.64).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_5 , від 30 серпня 1975 року, цього ж дня ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 та внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище ОСОБА_10 на ОСОБА_13 (а.с.63 зворотна сторона).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що добре знайома з позивачем у справі. Вказує, що ОСОБА_1 постійно проживає в с. Каравелове Миколаївського району та до грудня 2010 року проживала у будинку разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , дбала про неї та здійснювала догляд за померлою. За місцем проживання усім відомо, що позивач та померла ОСОБА_2 були рідною матір`ю та дочкою.

За викладеного, наявність родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджуються дослідженими судом доказами, що надані позивачем у підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, відомостями про зміну прізвища померлої ОСОБА_2 внаслідок її реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , від якого народилася позивач, відомостями про розірвання цього шлюбу та зміною померлою прізвища на дошлюбне; відомостями про реєстрацію ОСОБА_11 шлюбу з ОСОБА_12 та відповідною зміною прізвища померлої.

Також вказані обставини підтверджуються і копією свідоцтва про народження позивача, у яких відомості щодо матері відповідають даним померлої ОСОБА_2 , відомостями про реєстрацію шлюб позивачем та зміною внаслідок його реєстрації прізвища.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію, щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт родинних відносин між ОСОБА_1 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні підтверджений факт, що ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Вказані обставини відносять позивача до спадкоємців першої черги за законом, відповідно до статті 1261 ЦК України.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , а саме на земельну ділянку, то суд вважає, що позов в даній частині також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначено судом вище, за довідкою виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №705 від 07 липня 2011 року встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 , разом з нею була зареєстрована ОСОБА_1 , що за приписами частини третьої статті 1268 ЦК України відносить її до кола спадкоємців, які спадщину прийняли, оскільки заяву про відмову від такої позивач не подала.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

За матеріалами справи вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час не має можливості скористатися своїм правом щодо спадкування майна з незалежних від неї причин, а саме за відсутності доказів родинних відносин позивача з померлою та відсутності правовстановлюючого документа.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не має оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд погоджується з її доводами, що встановлення факту родинних відносин між нею та померлою ОСОБА_2 не буде ефективним способом захисту права, так як вирішення вказаного питання не призведе до спадкування ОСОБА_1 майна, що залишилося після смерті її матері, з огляду на ту обставину, що пункт 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

За загальним правилом статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно частини четвертої статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки..

Відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з частиною третьою статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки ОСОБА_2 померла, інших спадкоємців після її смерті немає, позивач є спадкоємцем який спадщину прийняв, однак отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому порядку можливості немає, суд дійшов висновку, що таке право позивача підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті матері.

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з перейменуванням населених пунктів та об`єднання територіальних громад, спірне нерухоме майно земельна ділянка, площею 2.000 га, кадастровий номер :21:000:0937, розташована в межах Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року ОСОБА_1 відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Як вбачається зі змісту позову, ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами немайнового та майнового характеру.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 2 684 грн.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до долученого позивачем витягу №НВ-024 від 08 травня 2024року вбачається, що вартість майна, яке виступає предметом позиву складає 10534, 67 грн.

За вказаного з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору за вимогу майнового характеру 1 відсоток від ціни позову, але не менше 1073, 60 грн та за вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн., передбаченому Законом України «Про судовий збір» та статтею 176 ЦПК України, а всього 2147, 20 грн.

Керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 право власності на земельну ділянку, площею 2.000 га, кадастровий номер :21:000:0937, яка розташована в межах Мішково-Погорілівської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь держави судові витрати у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Миколаївської області, 57214, с. Мішково-Погорілове, Миколаївського району Миколаївської області, вул. Миру, 38.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО