Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М.,
за участю секретаря судового засідання Шимків Л.І., представника позивача-відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача-позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву представника відповідача-позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 про приєднання доказів та ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, -
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2024 у справі №607/10569/23 суд ухвалив: у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задовольнити частково. Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 та визначити для ОСОБА_3 наступний спосіб участі у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6 : кожної І та ІІІ суботи місяця з 15:00 до 18:00 год. та кожної ІІ та ІV неділі місяця з 15:00 до 18:00 год в місцях розважального характеру, призначених для повноцінного відпочинку дітей. Вищевказані побачення батька з донькою проводити у присутності матері дитини ОСОБА_4 у перший місяць з моменту набрання рішенням законної сили, в подальшому самостійно, без присутності матері дитини ОСОБА_4 . Допустити можливість щоденного спілкування батька з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку за згодою дитини.

10.01.2024 від представника відповідача-позивача ОСОБА_2 надійшла заява про приєднання доказів на підтвердження судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить: приєднати до матеріалів справи копію договору про надання правничої допомоги № 28 від 07.07.2023 та копію акту виконаних робіт від 09.01.2024, а також ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати на надання професійної правової допомоги у розмірі 9000 грн.

Представник відповідача-позивача Дячук С.І. в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача-відповідача Бай М.В. в судовому засіданні щодо заяви про ухвалення додаткового рішення заперечила, просила відмовити у її задоволенні з підстав, викладених у письмовій заяві. У поданій заяві вказала, що на даний час ОСОБА_4 , будучи матір`ю двох малолітніх дітей, проживає за власний кошт, здійснення підприємницької діяльності припинила, що не дає можливості повноцінно оплачувати правничу допомогу ОСОБА_3 . Окрім того, стороною відповідача не було жодним чином повідомлено про наявність витрат, які було понесено ОСОБА_3 , до сьогодні.

Розглянувши заяву, заслухавши представників сторін, суд доходить такого висновку.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідачем-позивачем ОСОБА_3 в відзиві на позовну заяву та в зустрічній позовній заяві було зроблено заяву про те, що докази понесених судових витрат будуть подані пізніше, у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Отже, зважаючи на те, що в строк, встановлений законом, відповідачем-позивачем надано докази понесених судових витрат на правову допомогу, суд вважає, що вказані докази слід долучити до матеріалів справи.

На підтвердження витрат на правову допомогу адвокатом Дячук С.І. надано: договір про надання правової допомоги № 28 від 07.07.2023 та акт виконаних робіт від 09.01.2024 на суму 9 000 гривень.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. (Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Суд вважає, що витрати відповідача-позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Верховним судом у справі № 922/445/19, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи дизпозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Від представника позивача-відповідача ОСОБА_1 не надходило клопотання про зменшення таких витрат у зв`язку із їх не співмірністю.

При цьому суд відхиляє доводи представника позивача-відповідача ОСОБА_1 про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_3 у зв`язку з неможливістю їх сплати ОСОБА_4 , оскільки, згідно наведених вимог ЦПК України, ця обставина не є підставою для відмови у стягненні таких судових витрат.

Також не заслуговують на увагу доводи представника позивача-відповідача ОСОБА_1 про те, що стороною відповідача не було жодним чином повідомлено про наявність витрат, які було понесено ОСОБА_3 , оскільки у відзиві на позовну заяву та зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 було визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи у розмірі 9 000 грн.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У цій справі у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, зустрічний позов, в якому було заявлено вимогу немайнового характеру, задоволено частково, при цьому, часткове задоволення стосується лише встановлення способу участі у спілкуванні з дитиною, що є похідною вимогою від вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, яку було задоволено.

Враховуючи наведене, заява відповідача-позивача про приєднання доказів та ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, та в силу статті 141 ЦПК України з позивача-відповідача ОСОБА_4 в користь відповідача-позивача ОСОБА_3 слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 гривень.

Керуючись статтею 133, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву про приєднання доказів та ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 9000 гривень судових витрат на правову допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 24.01.2024.

Реквізити сторін:

Позивач-відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, бульвар Т.Шевченка, 1, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. М. Позняк