Справа № 296/1027/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

"02" вересня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суду м.Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука Максима Олександровича про забезпечення позову у справі за позовомпредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука Максима Олександровича до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`ю, визнання права власності на спадкове майно , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука М.О. до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно, квартиру - за адресою АДРЕСА_1 .

02.09.2024 представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Зяавник вказує, що йому стало відомо, що ОСОБА_2 20.06.2024 набула права власності на спірну квартиру, як спадкоємися першої черги після смерті ОСОБА_3 , проте вона має бути усунена від права спадкування, оскілки понад 20 років не жила з ним однією сім`єю, не спілкувалася та не надавала йому допомоги коли він її потребував.

Заявник зазначає, що даний вид забезпечення позову необхідний для забезпечення виконання судового рішення в майбутньому.

Відповідно до статті 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті частини 1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною шостою та сьомою статті 153 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки воно є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

У постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що предметом спору у цій справі є квартира за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі продажу від 19.02.2010 року, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач намагається довести, що спільно проживала однією сім`єю з з ОСОБА_4 з січня 2016 року і до дня смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 та має право на спадкування за законом, як спадкоємець четвертої черги.

Проте, з`ясувалася, що 20.06.2024 ОСОБА_2 оформила право власності на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія номер:411, виданий 20.06.2024 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Заріцькою Є.О. про що надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 392695910)

02.09.2024 судом залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 , відмовлено в збільшенні позовних вимог шляхом заявлення нової вимоги - усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків - 10 днів з дня отримання ухвали суду

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що існують достатні підстави та ризики, що ОСОБА_2 може вчинити дії, направлені на відчуження майна, яке є предметом судового спору, а тому невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення, яке буде ухвалено за наслідками вирішення спору

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 лютого 2020 по справі № 381/4019/18, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Так обраний заявником захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості вимог заявника і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Необхідності вжиття заходів зустрічного забезпечення суд не вбачає. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу забезпечення позову, який вже поданий до суду.

При цьому, обраний заявником вид забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_2 оскільки такий захід забезпечення не позбавляє права користування, розпорядження майном, а лише обмежує можливість відчужування спірного майна (його продажу,міни,дарування тощо).

Керуючись статтями 149-153, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука Максима Олександровича про забезпечення позову у справі №296/1027/24 - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука Максима Олександровича у справі за позовомпредставника позивача ОСОБА_1 адвоката Янчука Максима Олександровича до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`ю, визнання права власності на спадкове майно шляхом накладення арешту на майно із забороною відчуження квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія номер:411, виданий 20.06.2024 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Заріцькою Є.О.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту реєстрації Житомирської міської ради (м. Житомир, вул. Б. Лятошинського, 15-Б) для виконання., учасникам у справі - для відома.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені статтями 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 02.09.2024

Суддя В. М. Шкиря