Справа № 454/1172/23 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М. Я.
Провадження № 22-ц/811/3620/23 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 листопада 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2023 року ОСОБА_1 , в своїх інтересах, та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» про відшкодування шкоди, завданої смертю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог, з врахуванням уточнення позовних вимог, покликається на те, що 17 листопада 2017 року о 14 год. 40 хв. на автодорозі Львів-Червоноград поблизу села В`язова Жовківського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Grand Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої її чоловік ОСОБА_5 загинув, а вона отримала тілесні ушкодження. На день смерті ОСОБА_5 на його утриманні перебувало двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» виплатило страхове відшкодування за завдану майнову шкоду в розмірі 100 000 грн. та 39 845,16 грн. витрат на поховання, однак не здійснило жодних виплат за відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого відповідно до ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами, а також не виплатило моральну шкоду. Вказує, що загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що становить 115200 грн. Крім того, вона з дітьми має право на відшкодування моральної шкоди, загальний розмір якої становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а відтак розмір страхового відшкодування моральної шкоди на одну особу становить 12800 грн. Вважає, що оскільки після смерті ОСОБА_5 залишилося двоє неповнолітніх дітей, а розмір в 36 мінімальних заробітних плат є мінімальним розміром відшкодування, зі страховика підлягає стягненню різниця між лімітом відшкодування та відшкодуванням моральної шкоди і виплатою витрат на поховання, що становить 121 754,84 грн. З наведених підстав просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця»на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, в загальному розмірі 160154,84 грн., що складається з 121754,84 грн. витрат, пов`язаних з втратою годувальника, та 38400 грн. моральної шкоди.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» на користь ОСОБА_1 121754,84 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника та 38400 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» в дохід держави 2000 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця»,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт погоджується з судом першої інстанції, який вірно встановив, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, а діти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю батька та на відшкодування моральної шкоди, однак висновок суду про те, що таку шкоду має відшкодувати саме ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця», є помилковим. Зазначає, що обов`язок здійснити страхову виплату настає у страховика лише тоді, коли внаслідок свого вільного волевиявлення потерпіла особа у встановлений законодавством спосіб та порядок звертається до такого страховика для отримання відповідної виплати, і у страховика відсутні підстави для відмови у здійсненні такої виплати. Вважає, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком взятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до страховика заяви про здійснення страхової виплати. Вказує, що звертаючись із заявою про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 не зазначала про виплату їй шкоди, завданої смертю потерпілого та не надала відповідних документів на підтвердження права на отримання такої виплати. На думку апелянта, суд безпідставно не врахував ту обставину, що із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого позивач в інтересах дітей звернулася з пропуском трьохрічного строку на таке звернення, що є законною підставою для відмови у здійсненні страхової виплати.Звертає увагу, що у випадку неподання заяви про виплату страхового відшкодування упродовж трьохрічного терміну з відповідною, належним чином оформленою вимогою до страховика, в подальшому потерпілій особі слід задовольняти свої майнові претензії за рахунок особи, яка безпосередньо спричинила завдану шкоду. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 03 вересня 2024 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 26 серпня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 03 вересня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що діти загиблого внаслідок ДТП ОСОБА_5 , які не досягли повноліття, мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю батька, що загинув внаслідок ДТП, оскільки матір неповнолітніх дітей, як їх законний представник, своєчасно звернулася до ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування. Крім цього, і дружина, і діти загиблого мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого, у розмірі, визначеному чинним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 17.11.2017 року близько 14 год. 40 хв. на автодорозі Львів-Червоноград-Ковель, поблизу с. В`язова Жовківського району Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Renault Grand Scenic», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля «Daewoo», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок якої ОСОБА_5 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Соснівської міської ради м. Червоноград Львівської області 20.11.2017 року.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Grand Scenic» , д.н.з. НОМЕР_1 на час ДТП була застрахована у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця».

Свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 підтверджується, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

22.07.2022 року позивачка змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 .

05.01.2018 року ОСОБА_9 звернулась до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Описом до вкладення у цінний лист та фіскальним чеком підтверджується, що 05.01.2018 року ОСОБА_9 направила до ПрАТ «АСК «Скарбниця» повідомлення про ДТП, витяг з кримінального провадження, витяг з бази МТСБУ, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію паспорта і реєстраційної картки платника податків, копію договору про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Судом першої інстанції безспірно встановлено, що 19.09.2018 року ОСОБА_9 звернулась до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП, що мало місце 17.11.2017 року, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 22.03.2021 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зокрема, порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_5 , ухвалою Львівського апеляційного суду від 14.02.2022 року даний вирок змінено в частині призначеного покарання.

З опису вкладення та інформації про відправлення вбачається, що 21.09.2022 року позивачка направила поштовим зв`язком на адресу ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» свідоцтва про народження дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до листа від 07.07.2022 року, представником позивачки на вимогу ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» надано накладну, акт замовлення пам`ятника, свідоцтво про реєстрацію фізичної особи-підприємця, страхове свідоцтво фізичної особи-підприємця, повідомлення, виписку з медичної картки, листки непрацездатності, виписний епікриз, довідку ДФС.

Листом №155 від 06.10.2022 року ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» скерувало позивачці страхові акти №06/цв/18 від 28.07.2022 року та №07/цв/18 від 01.08.2022 року і розрахунок страхового відшкодування, відповідно до яких їй нараховано страхові виплати в розмірі 100 00 грн. за завдану майнову шкоду та 39 845, 16 грн. витрат на поховання.

20.11.2022 року ОСОБА_10 звернулася до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» із заявою, в якій вказала, що на підставі раніше поданої нею заяви ПрАТ «АСК «Скарбниця» їй було виплачено 100000 грн. за завдану майнову шкоду та 39 845,16 грн. відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак станом на день подання заяви дітям загиблого ОСОБА_5 не відшкодовано шкоду, завдану смертю їх батька відповідно до ст. 27.2 та ст.27.3 Закону та статті 1200 ЦК України. Крім цього, ні їй, як дружині, ні дітям не відшкодовано завдану їм моральну шкоду. З врахуванням вищенаведеного просила здійснити страхові виплати у відповідності до норм статті 27.2, 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що оскільки на день настання страхового випадку (17.11.2017 року) мінімальна заробітна плата була встановлена на рівні 3200 грн., то розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню ПрАТ «АСК «Скарбниця» на користь позивачки та двох неповнолітніх дітей становить 38400 грн. (з розрахунку 3200грн х 12 ).

Такий висновок суду не спростований ПрАТ «АСК «Скарбниця» належними та допустимими доказами.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону № 1961-IV).

Аналіз наведених норм Закону № 1961-IV дає підстави для висновку, що у відносинах з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів законодавець при виплаті таких складових страхового відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, а саме шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, як сама шкода, так і відшкодування моральної шкоди, розмежовує осіб, які мають право на таке відшкодування, а також порядок такого відшкодування і його розмір. При цьому спільним чинником, який повинен враховуватися при його виплаті (стягненні в судовому порядку) є те, що його розмір визначається в мінімальних заробітних платах у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а також те, що сукупний розмір усіх відшкодувань не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, здійснюється на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України (тобто, за відсилочною нормою), кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Згідно з пунктом 35.2 статті 35 Закону № 1961-IV до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (абзац перший пункту 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV).

Згідно з абзацом перший пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Як встановлено судом, ОСОБА_9 ще 19.09.2018 року звернулась до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» з заявою про виплату страхового відшкодування, внаслідок ДТП, що мало місце 17.11.2017 року, на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно зі страховими актами №06/цв/18 від 28.07.2022 року та №07/цв/18 від 01.08.2022 року, ОСОБА_9 було нараховано та в подальшому виплачено страхові виплати в розмірі 100 00 грн. за завдану майнову шкоду та 39845.16 грн. витрат на поховання, інші виплати ПрАТ «АСК «Скарбниця» ні позивачці, ні дітям загиблого не виплачувалися.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.11.2022 року позивачка повторно звернулась ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою, в якій вказала, що на підставі раніше поданої нею заяви ПрАТ «АСК «Скарбниця» їй було виплачено лише 100000 грн. за завдану майнову шкоду та 39 845,16 грн. відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак станом на день подання заяви дітям загиблого ОСОБА_5 не відшкодовано шкоду, завдану смертю їх батька відповідно до ст. 27.2 та ст.27.3 Закону та статті 1200 ЦК України, а тому з врахуванням вищенаведеного просила здійснити страхові виплати у відповідності до норм статті 27.2, 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Тобто, звернення ОСОБА_1 20.11.2022 року до ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою про відшкодування дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_11 шкоди, завданої смертю їх батька, фактично було повторним зверненням до СК про виплату шкоди, завданої смертю батька дітей відповідно до ст. 27.2 та ст.27.3 Закону та статті 1200 ЦК України, оскільки як безспірно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_6 ще 19.09.2018 року зверталася до СК із заявою про виплату страхового відшкодування у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи апелянта про те, що в поданій ОСОБА_6 заяві 19.09.2018 року, заявник не вказала про виплату їй ПрАТ «АСК «Скарбниця» шкоди завданої смертю батька дітей та завданої їй та дітям моральної шкоди, колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновки суду про підставність позову, оскільки вважає, що обов`язком страховика є роз`яснити особі, яка звернулася за виплатою страхового відшкодування, яке страхове відшкодування підлягає до виплати, роз`яснити, якого змісту заяву слід написати, які документи слід подати для виплати страхового відшкодування.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_9 19.09.2018 року подала заяву, не власноручно нею написану, а підписала заяву, підготовлену (надруковану) ПрАТ «АСК «Скарбниця».

Колегія суддів оцінює звернення ОСОБА_9 19.09.2018 року до ПрАТ «АСК «Скарбниця» із заявою про виплату страхового відшкодування, як заяву про виплату страховою компанією їй та дітям загиблого внаслідок ДТП всіх страхових відшкодувань, належних їм у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак вважає, що ОСОБА_10 звернулася із заявою про відшкодування шкоди, завданої смертю батька дітей та відшкодування завданої їй та дітям моральної шкоди, у встановлений законом строк, не пропустивши трьох річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування.

Наведене спростовує доводи апелянта про пропуск позивачем встановленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» трьохрічного строку звернення до страховика за виплатою страхового відшкодування, завданого смертю потерпілого.

А відтак, вірними та обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що розмір відшкодування шкоди, завданої смертю батька дітей, з врахуванням мінімальної заробітної плати станом на день настання страхового випадку 17.11.2017 року в розмірі 3200.00 грн., становить 115 200 грн. (36 х 3200) на одну особу.

В свою чергу, за змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Розмір страхового ліміту на відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю становить 200000.00 грн.

Відтак, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, вірно зазначив, що розраховуючи розмір відшкодування шкоди, завданої смертю батька ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , слід відрахувати розмір моральної шкоди, яка на думку суду підлягає стягненню зі СК, виплачену суму витрат на поховання в розмірі 39845.16 грн., та розрахувати таку в межах суми страхового ліміту, що становить 200000.00 грн.

А відтак, з врахуванням вже здійсненої страховою компанією виплати на поховання в сумі 39 845,16 грн., розміру моральної шкоди в розмірі 38400.00 грн., розмір шкоди, завданої смертю батька дітей, який підлягає стягненню зі ПрАТ «АСК «Скарбниця» становить 121 754, 84 грн. (200 000 грн. - 38 400 грн. - 39 845,16 грн. = 121 754,84 грн.).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відносинах страхування саме потерпіла сторона (споживач) є слабшою стороною, і страховик повинен вживати усіх заходів задля надання консультативної допомоги для здійснення головної мети страхування - відшкодування особі завданих збитків.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 листопада 2023 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена 03.09.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк