Провадження №: 2/336/1737/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2024 р. позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що 01.08.2023 р. об 11.00 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN 18.264», д.н.з. НОМЕР_1 , на вулиці Саперне поле, 12 в м.Києві, здійснив рух заднім ходом, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб «MINI Cooper», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги пункту 10.9 ПДР України. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 23.10.2023 р. у справі № 757/35860/23-п, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент настання ДТП, була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» за Договором страхування № АТ/3204398 від 03.11.2022 р.

Відповідно до страхового акту ПАТ «НАСК «Оранта» та розрахунку страхового відшкодування, сума страхового відшкодування позивачу склала 33 095,15 грн., які страхова компанія сплатила позивачу.

Поряд з цим, позивач направила ПАТ «НАСК «Оранта» заперечення щодо розміру страхового відшкодування та надала висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 11.10.2023 р. № 628/10-23, виконаного СОД ФОП ОСОБА_3 на її замовлення.

Відповідно до звіту № 628/10-23: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3, що оцінюється, марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату настання події 01.08.2023 р. становить 49 260,16 грн.; вартість відновлювального ремонту КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 106 640,56 грн.; ринкова вартість КТЗ марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 01.08.2023 р., становить 450 102,29 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 01.08.2023 р. становить 45 161,56 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта», не погоджуючись з вказаними висновком, направив позивачу лист від 11.12.2023 р. № 09-02-17 в якому зазначив, що НАСК «ОРАНТА» розглянуто наданий звіт № 628/10-23, але не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі, оскільки у розділі «Запасні частини» ремонтної калькуляції № 628/10-23 позиції під номерами 0391, 0414, 0475, 0476, 0609 не відповідають протоколу огляду від 15.08.2023 р. та позиції під номерами 0561, 0741 та 1009 не відповідають технології ремонту, не навівши будь яких обґрунтувань та без посилання на нормативно-правові акти.

Посилаючись на ст.ст.623, 979, 988, 990 ЦК України, ст.ст.8, 12 Закону України «Про страхування», ст.ст.22, 29, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» суму матеріального збитку за мінусом вже проведеного страхового відшкодування в розмірі 16 165,01 грн. (49260,16 грн. 33 095,15 грн.).

На підставі ст.ст.22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст.28, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму матеріального збитку, яка необхідна для відновлення пошкодженого майна за мінусом належного страхового відшкодування 57 380,40 грн. (106 640,56 грн. 49 260,16 грн.), 4000 грн. на відшкодування витрат на проведення незалежної оцінки завданого збитку у розмірі 4000 грн. та спричинену ДТП моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінила в 20 000 грн.

Ухвалою суду від 25.03.2024 р. відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23.04.2024 р.

23.04.2024 р. розгляд справи було відкладено на 17.05.2024 р. через зайнятість судді в іншому процесі.

17.05.2024 р. розгляд справи було відкладено на 20.06.2024 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

20.06.2024 р. розгляд справи було відкладено на 16.07.2024 р., а 16.07.2024 р. на 25.07.2024 р. через неможливість фіксування судового процесу у зв`язку із відсутністю електропостачання в приміщення суду.

Позивач направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить задовольнити.

Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Представник відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених до страхової компанії з підстав, викладених у відзиві (а.с.89-93).

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені у відзиві на позов (а.с.76-85), за змістом яких сторона просить позовні вимоги, пред`явлені до ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, заслухавши пояснення представників відповідачів, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З наданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що 01.08.2023 р. об 11.00 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «MAN 18.264» д.н.з. НОМЕР_1 , на вулиці Саперне поле, 12 в м.Києві, здійснив рух заднім ходом, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб «MINI Cooper», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , чим порушив вимоги пункту 10.9 ПДР України. Внаслідок даної ДТП транспортні засоби учасників отримали механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м.Києва від 23.10.2023 р. у справі № 757/35860/23-п, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (ас.23-24).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент настання ДТП, була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» за Договором страхування № АТ/3204398 від 03.11.2022 р. (а.с.119).

У разі настання страхового випадку відповідно до ст. 22 Закону №1961-IV страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством.

За приписами ст. 34 Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком залучаються їх працівники або експерти (п. 34.4).

Відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

У п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, зазначено, що Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Згідно із п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування.

Згідно ст. 12 Закону №1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV сума страхового відшкодування зменшується на суму ПДВ. Доплата в розмірі суми ПДВ здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Позивач звернулась до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування.

На замовлення ПАТ «НАСК «Оранта» сертифікованим оцінювачем було здійснено оцінку вартості матеріального збитку станом на дату ДТП 01.08.2023. Відповідно до звіту № 81-D/13/33 від 03.11.2023 р. матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «MINI Cooper», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склав 33 095,15 грн. (з ПДВ) (а.с.95-102).

ПАТ «НАСК «Оранта» своєчасно виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 28166,51 гривень без ПДВ, враховуючи франшизу 1500 грн.

Факт і розмір страхової виплати визнається позивачем (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Також ОСОБА_1 була запрошена до ПАТ «НАСК «Оранта» для ознайомлення із документами, на підставі яких було оцінено розмір заподіяної шкоди.

Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування позивач направила ПАТ «НАСК «Оранта» заперечення щодо розміру страхового відшкодування та надала висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 11.10.2023 р. № 628/10-23, виконаного СОД ФОП ОСОБА_3 на її замовлення (а.с.28, 29-56).

Відповідно до звіту № 628/10-23: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3, що оцінюється, марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату настання події 01.08.2023 р. становить 49 260,16 грн.; вартість відновлювального ремонту КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 106 640,56 грн.; ринкова вартість КТЗ марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 01.08.2023 р. становить 450 102,29 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 01.08.2023 р. становить 45 161,56 грн.

ПАТ «НАСК «Оранта», не погоджуючись з вказаними висновком, направив позивачу лист від 11.12.2023 р. № 09-02-17 в якому зазначив, що НАСК «ОРАНТА» розглянуто наданий звіт № 628/10-23, але не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі, оскільки у розділі «Запасні частини» ремонтної калькуляції № 628/10-23 позиції під номерами 0391, 0414, 0475, 0476, 0609 не відповідають протоколу огляду від 15.08.2023 р. та позиції під номерами 0561, 0741 та 1009 не відповідають технології ремонту (а.с.59-60).

Звернувшись до суду з позовом про стягнення матеріального збитку з відповідачів ОСОБА_1 , як на доказ, посилається на вказаний висновок.

Перевіряючи доводи позивача в обґрунтування позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.п.34.1-34.3. ст.34 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Разом з тим, системний аналіз ст.ст. 22,988, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі обов`язок відшкодувати ту частину витрат, які необхідні для проведення ремонту автомобіля, які не увійшли до страхової виплати, покладається на особу, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 523/3212/19, у випадку якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково - приписи ст.1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

При цьому, за своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

У рамках даної справи позивач мала довести, що страхова виплата страховика винної особи не відповідає розміру заподіяної їй шкоди.

Як встановлено судом, ПАТ «НАСК «Оранта» проводилась оцінкаматеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «MINI Cooper», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження при ДТП. Сума, що відповідає даному звіту, була перерахована страховиком на рахунок позивача.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на звіт від 11.10.2023 р. № 628/10-23, виконаний СОД ФОП ОСОБА_3 на її замовлення, відповідно до якого: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3, що оцінюється, марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату настання події 01.08.2023 р. становить: 49 260,16 грн.; вартість відновлювального ремонту КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 106 640,56 грн.; ринкова вартість КТЗ марки MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 01.08.2023 р. становить 450 102,29 грн.; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТ3 MINI COOPER, реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 01.08.2023 р. становить 45 161,56 грн.

В частині 6 ст.106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч.5 ст.106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до абз.10 ч.2 п.4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст.385 цього Кодексу.

За приписами ч.5 ст.104 ЦПК України в ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Тож норма, яка визначає, що в ухвалі повинно бути роз`яснено експерту про кримінальну відповідальність, не виключає обов`язку експерта зазначити при складанні висновку, що він попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст.385 цього Кодексу.

Отже, обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність.

Якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст.384 КК України або за відмову від надання висновку за ст.385 КК України, то такий висновок є недопустимим доказом.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 та у постанові Верховного Суду від 4 листопада 2021 року у справі № 904/684/18.

У звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 628/10-23 від 11.10.2023 р., що був наданий позивачем до позовної заяви, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду, а тому він не може вважатись належним та допустимим доказом у цій справі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 до ПАТ «НАСК «Оранта» та ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків.

Відповідно, у суду відсутні й правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на проведення робіт по оцінці транспортного засобу в сумі 4000 грн.

Інших доказів на обґрунтування своєї позиції позивач суду не надала, клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи судом не заявляла.

Вирішуючи позов ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 ЦК України, фізична особа має право на відшкодування моральної шкоди, якщо зазнала душевних страждань у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля для відновлення попереднього стану. При цьому розмір морального відшкодування повинен відповідати принципу розумності, виваженості, справедливості.

Зважаючи на встановлені обставини справи та на глибину душевних страждань позивача внаслідок вчинення відповідачем дорожньої-транспортної пригоди та з настанням в зв`язку з цим негативних наслідків, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає моральна шкода в сумі 5000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (м.Київ, вул.Здолбунівська, 7-Д, корпус Г, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог, пред`явлених ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 62,04 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29 липня 2024 року.

Суддя О.В.Дмитрюк