ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 6/753/505/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участі

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду від 13.11.2023 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям квартири задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 107 756,00 грн. матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. моральної шкоди, 7 800,00 грн. витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди та 5 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього: 125 556,00 грн, а також стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі по 1 139,58 грн з кожного.

Постановою Київського апеляційного суду від 25.03.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.11.2023скасовано в частині стягнення з ОСОБА_2 в дохід держави судового збору у розмірі 1 139,58 грн.

05.04.2024 позивач отримала виконавчі листи на виконання рішення суду.

18.04.2024 боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, проте ухвалами судді від 29.04.2024 заяви повернуто з підстав їх подання без додержання вимог ч. 2 ст. 183 ЦПК України.

07.05.2024 боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно звернулися до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду.

Так, заява ОСОБА_1 обґрунтована тим, що вона самостійно забезпечує свою родину, двох дітей, донька потребує лікування на постійній осонові, має маленький розмір доходу як ФОП 1 групи, сплачуючи єдиний податок та єдиний соціальний внесок без заборгованості, від виконання рішення суду не відмовляється, готова сплачувати кожен місяць по 2 620 грн, сплати борг одним платежем не має можливості. Просить розстрочити виконання рішення суду на два роки.

Заява ОСОБА_2 обґрунтована тим, що він є особою з інвалідністю 2 групи, учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, єдиним його доходом є пенсія. Від виконання рішення суду не відмовляється, готова сплачувати кожен місяць по 2 620 грн, сплати борг одним платежем не має можливості. Просить розстрочити виконання рішення суду на два роки.

05.06.2024 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяви відповідачів, у яких він просив відмовити у задоволенні заяв, оскільки заявниками не доведено обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того, законом передбачено можливість розстрочення виконання рішення суду не більш ніж на один рік, в той час як відповідачі просять розстрочити його виконання на два роки. Також, сукупний дохід відповідачів за 2023 рік склав 560 060 грн, що в 4,5 разів перевищує суму їхнього боргу перед позивачем. Зазначив, що позивач є пенсіонеркою, має 76 років, проживає сама, пошкоджена квартира до сих пір не відремонтована через відсутність у неї коштів.

У судовому засіданні заявника ОСОБА_1 заяву підтримала, просила задовольнити.

Інші учасники у судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись у встановленому законом порядку.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 435 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути заяву боржника за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви з таких підстав.

Оскільки заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосуються виконання одного і того ж рішення, яким також визначено солідарний порядок його виконання, суд вбачає за необхідне об`єднати заяви боржників в одне провадження та розглядати їх одночасно.

Стаття 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду (пункт 9 частини 3 статті 129 Конституції України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За нормою частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується зокрема на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Питання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення врегульоване також нормою статті 435 ЦПК України, якою передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За принципом змагальності цивільного судочинства, який поширюється і на стадію виконання судового рішення, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12, 81 ЦПК України).

Аналіз змісту наведених конституційних положень та законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що відстрочення або розстрочення виконання рішення суду можливе лише за наявності виняткових обставин, що роблять виконання рішення суду неможливим або значно утрудненим у певний період часу, доведених належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Отже ураховуючи, що посилання на незадовільний майновий стан боржників такою винятковою обставиною не вважається, а на наявність обставин особливого характеру, які ускладнюють або виключають виконання рішення, боржники не послалися і доказів на їх підтвердження не надали, визначені процесуальним законом підстави для розстрочення виконання судового рішення відсутні.

Визнаючи необґрунтованими заяви боржників, суд також ураховує, що надані ними на підтвердження свого майнового стану докази не лише не підтверджують їхні доводи про неспроможність виконати рішення суду одноразовим платежем, а й спростовують їх, про що свідчать довідка з ГУ ДПС України в м. Києві від 04.04.2024, відповідно до якої загальна сума доходу ОСОБА_1 за 2023 рік становить 306 000 грн, а також довідка про доходи ОСОБА_2 , видана ГУ ПФ України в м. Києві, відповідно до якої сума його пенсії за 2023 рік склала 254 060 грн. Отже, сукупний дохід боржників за 2023 рік склав 560 060 грн, що майже в 4,5 разів перевищує суму їхнього боргу перед позивачем.

Заслуговує на увагу і та обставина, що спір виник виключно з вини боржників, оскільки у зв`язку з їхніми неправомірними діями сталося залиття квартири позивача, що призвело до завдання їх матеріальної та моральної шкоди. Відомостей, які б свідчили, що відповідачі намагались врегулювати спір з позивачем мирним шляхом в позасудовому порядку та відшкодувати завдану шкоди, відповідачами під час розгляду справи не доведено, що і послугувало підставою для примусового стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди та витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду від 13.11.2023 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям квартири відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя М.О. Заставенко

Повний текст рішення складено 17.06.2024.