печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді, - Підпалого В.В.,

при секретарі, - Кострійчуку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту -Позивач) звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (надалі по тексту - Відповідач) із позовною заявою, у якій просила суд повернути кошти, стягнені відповідачем безпідставно з неї з 15.06.2023 року у розмірі 3 872, 28 грн.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, в якому просив визнати дії відповідача неправомірними щодо розпорядження банком коштами клієнта ОСОБА_1 та повернути безпідставно набуті банком кошти у розмірі 3872, 28 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що з її рахунку, відкритого 30.05.2023 року у АТ КБ «Приватбанк», починаючи з 15.06.2023 року банк періодично стягує кошти, які на нього надходять, 15.06.2023 року - 1400 грн., 18.06.2023 року - 4,00 грн., 30.06.2023 року, - 2440, 98 грн., 05.07.2023 року, - 27, 30 грн.

Позивач зазначає, що щодо неї немає судових рішень та не відкрито виконавчих проваджень про стягнення будь-яких заборгованостей.

За таких обставин, позивач вважає дії банку незаконними та просить повернути безпідставно набуті кошти.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2023 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із виявленням недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання.

27.06.2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк», в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач, з метою отримання банківських послуг, отримав кредитну картку «Кредитка Універсальна» № НОМЕР_1 . В подальшому 30.05.2023 року позивачу було видано картку для виплат, як зазначив представник, всі договори, окрім анкети і умов, були підписані позивачем шляхом використання свого простого електронного цифрового підпису, шляхом накладання підпису стілусом на планшеті, цим самим клієнт уповноважив банк в подальшому підписувати платіжні інструкції на «Автоплатежі» від імені платника. Разом з тим, зазначив, що позивачем не доведено що відповідно до положення ст. 1212 ЦК України, відповідач набув або зберіг його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). Тому такий спосіб захисту є неналежним.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Як зазначив представник відповідача і не заперечує позивач, 30.05.2023 року позивачу було видано картку для виплат.

Шляхом узгодження та підписання умов надання банківських послуг від 30.05.2023 року, сторони домовились, що відповідно до п. 9.5.4 Умов Сторони узгодили, що підписуючи цей договір, клієнт надає банку згоду на виконання кредитових та дебетових переказів шляхом виконання банком відповідних платіжних інструкцій на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 9.5.5 Умов по дебетовим переказам згода клієнта на виконання банком платіжних операцій, пов`язаних між собою спільними ознаками, зі сплати комісійної винагороди за послуги банку, виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, неустойки та інших платежів, що підлягають сплаті на користь банку, надається шляхом підписання цього договору та у подальшому не потребує надання згоди на проведення таких операцій.

Сплата клієнтом комісійної винагороди банку за цим договором здійснюється шляхом ініціювання банком дебетового переказу.

Підписанням цієї заяви про приєднання клієнт надає згоду на проведення банком дебетового переказу по сплаті комісійної винагороди банку з усіх поточних рахунків клієнта, відкритих в банку, а також тих, що будуть відкриті у майбутньому, в національній валюті України та/або в іноземній валюті у розмірі, еквівалентному сумі винагороди, відповідно до тарифів та термінів, визначених цим договором, протягом строку його дії.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті (www.privatbank.ua) ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Тобто Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. (п.п. 1.1.1.58, 1.1.1.59 Умов).

Позивачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Позивач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та тарифах.

Разом з тим, позивачем у своєму позові не доведено, що відповідно до положення ст. 1212 ЦК України, відповідач набув майно або зберіг його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11ЦК України.

Таким чином, спосіб захисту є неналежним та неефективним.

Відповідно до положень статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, при цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб?єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Як правило, особа, чиї права порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та з забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

Згідно зі статтею 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов?язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов?язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Так, Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61- 4393сво18) зроблено висновок, що «критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта». Принцип ефективності закріплений у ЦПК України, відповідно до правил статей 2, 5 якого застосований судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів правомочної особи.

Постановою Великої Палати Верховного суду від 25 травня 2021 року у справі № 200/14342/18 визначено «Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи)». Звернення до суду з вимогою про визнання зобов`язання припиненим можливе лише в разі наявності правової невизначеності між Сторонами.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення юридичної невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише тоді, якщо ця невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захист його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі N? 522/1528/15-ц (пункт 64)).

З огляду на вищевказане, спосіб захисту обраний позивачем є неналежним та неефективним, оскільки судовий спір, в тому числі з питань встановлення обсягів заборгованості, є предметом окремого судового розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутих коштів, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.В. Підпалий

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д.