ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Харків

справа № 2-1923/10

провадження № 22-ц/818/17/24

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Тичкової О.Ю.

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Тітченко О.В.

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк»

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «АВІС І КО», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАБІТЕХ», ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабітех» в особі директора Хачатуряна Овіка Арамовича на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2010 року у складі судді Сітало А.К.,-

УСТАНОВИВ:

У березні 2010 року ПАТ АБ «Укргазбанк» ( далі Банк) звернувся з позовом, в якому просив суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів ТОВ «Авіс і Ко» та ОСОБА_1 заборгованість по кредитному договору у сумі 899 849,64 грн з них строкова заборгованість становить 750 000,00 грн, прострочена заборгованість по процентах 125 772,45 грн, поточна заборгованість по процентах 6 472,60 грн та нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів 17 604,79 грн. В рахунок погашення заборгованості позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, яким згідно договору іпотеки є нежитлова будівля Літ. Р-4 загальною площею 1079,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що між Банком та ТОВ «Авіс і Ко» був укладений кредитний договір на забезпечення виконання якого між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, а з ТОВ «Лабітех» - договір іпотеки, за умовами яких ОСОБА_1 поручився за виконання договору кредиту всім своїм майном, а ТОВ «Лабітех» виступив майновим поручителем та надав в іпотеку Банку належну йому нежитлову будівлю. Згідно кредитного договору Банк відкрив позичальнику кредитну лінію з загальним кредитом 750 000,00 грн. та виконав прийняті за договором кредиту зобов`язання належним чином. Між тим відповідач починаючи з лютого 2009 року припинив погашення процентів за користування кредитом. Пунктами 3.2.7., 3.2.9 кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом включаючи нараховані проценти за користування кредитом у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2010 року, позовні вимоги Банку задоволені.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ABIC І КО» та з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії заборгованість за Кредитним договором №12/08- 3 від 29.04.2008 у сумі 899849 (вісімсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 64 коп.

В рахунок погашення заборгованості TOB «ABIC І КО» звернуто стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю Літ. Р-4 загальною площею 1079,7кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ТОВ «ЛАБІТЕХ» на підставі Договору купівлі-продажу нежилої будівлі, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Ємельяновою І.Г. 24 жовтня 2003 р. за реєстровим №3334.

Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» з відповідачів судові витрати у сумі 1820,00 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави заяву ТОВ «Лебітех» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з заочним рішенням, директор ТОВ «Лабітех» Хачатурян О.А. звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що справа повинна була бути розглянута в порядку господарського судочинства, оскільки спір виник між юридичними особами - ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк» та ТОВ «АВІС І КО», іпотекодавцем також є юридична особа ТЛВ «Лабітех». Також вважає, що оскаржуване рішення в частині солідарного стягнення з ТОВ «АВІС І КО» та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором винесено з порушенням норм, викладених в ст. 559 ЦК України (в редакції , чинній на час розгляду справи).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 29 квітня 2008 року між Банком та ТОВ « Авіс і Ко» ( надалі Позичальник) був укладений кредитний договір № 12/08 - З ( надалі Договір) . Відповідно до п.п. 1.1, 1.3.2., 1.4.1, 1.4.4.,5.3 Договору ( а.с. 20 - 25) Банк відкрив Позичальнику не відновлювану відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 750 000,00 грн. на строк 120 місяців, а останній зобов`язався повернути кредит в терміни встановлені графіком погашення кредиту з та сплатити проценти за користування кредитом у межах терміну кредитування в розмірі 17,5% річних. Строк сплати процентів - один раз на місяць, не пізніше 5 - го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом, окрім 05.12.2008 року, а також в день закінчення строку на який надано кредит, в день дострокового погашення заборгованості по кредиту або в день дострокового розірвання Договору. Позичальник також зобов`язався сплачувати неустойку ( пеню ) за неналежне виконання зобов`язань за Договором в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період існування заборгованості, обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язань від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості.

В забезпечення виконання ТОВ « Авіс і Ко» зобов`язань за Договором, 29.04.2008 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 1/08 - 3 ( надалі Договір Поруки) за умовами якого останній несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання зобов`язань по Договору. Обсяг відповідальності ОСОБА_1 повністю збігається з обсягом відповідальності ТОВ « Авіс і Ко».

Крім цього, 29.04.2008 року між Банком та ТОВ «Лабітех» був укладений договір іпотеки № 8/08 - 3 за умовами якого ТОВ «Лабітех» виступив майновим поручителем за ТОВ « Авіс і Ко» та передав в іпотеку Банку нерухоме майно - нежитлову будівлю літ « Р - 4», загальною площею 1079,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ТОВ «Лабітех» на праві власності (надалі Договір Іпотеки).

З копій заяв та платіжних доручень ТОВ « Авіс і Ко» ( а.с. 26 - 34), розрахунку заборгованості, пені та виписки з особового рахунку Позичальника вбачається, що останній отримав від Банку у розпорядження кредитні кошти у розмірі 750 тисяч гривень, але прийнятого на себе обов`язку по сплаті процентів за користування кредитом належним чином не виконав. Заборгованість ТОВ « Авіс і Ко» перед Банком по сплаті процентів станом на 18.02.2010 року складає 132 244,85 грн.

Задовольняючи позов Банку, суд правильно керувався п.п. 3.2.6., 3.2.7 Договору, п.п . 1.1. - 2.1. Договору Поруки, п.п. 1.1. - 2.1., 3.1.5.,3.1.6 Договору Іпотеки, ст.,ст. 526, 530,553,554, 1050,1054 ЦК України, ст., ст.7, 33 Закону України « Про іпотеку» та обґрунтовано виходив з того, що в разі неналежного виконання ТОВ « Авіс і Ко» зобов`язань за Договором, Банк вправі вимагати достроково погашення заборгованості Позичальника за кредитом, шо станом на 18.02.2010 року складає 899 849 грн. 64 коп. (а.с.35).

При цьому судом дано належну оцінку дотримання Банком встановленого Договором та законом порядку направлення на адресу ТОВ « Авіс і Ко», ОСОБА_1 , ТОВ «Лабітех» письмової вимоги про усунення порушення ( а.с. 69,70, 73).

Враховуючи те, що відповідачі зазначену вимогу залишили без відповіді, порушення умов Договору не усунули суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги Банку щодо стягнення на користь Банку солідарно з ТОВ « Авіс і Ко» та ОСОБА_1 899 849 грн. 64 коп. заборгованості за Договором та в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про припинення поруки ТОВ «Лабітех» не заслуговують на увагу, оскільки встановлені ч.4 ст. 559 ЦК правила щодо припинення поруки не застосовуються до іпотекодавця ( майнового поручителя) правовідносини з яким врегульовані умовами укладеного Договру Іпотеки та вимогами закону « Про іпотеку»

Апелянт не має повноважень діяти від імені та в інтересах фізичної особи ОСОБА_1 , тому його доводи щодо припинення поруки останнього за Договром не підлягають розгляду.

ОСОБА_1 оскаржував заочне рішення від 10 грудня 2010 та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2011 року його апеляційну скаргу було відхилено, а заочне рішення залишено без змін. Під час оскарження рішення він мав можливість послатися на припинення поруки за Договром Поруки, проте зазначені доводи ним зазначені не були.

Відповідно до витягу № 410946 від 18.01.2024 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців громадських формувань ОСОБА_1 з 2000 року по теперішній час є засновником та директором ТОВ «Лабітех».

Відповідно до висновку викладеного в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі № 2-4744/11, що вирішуючи питання про перегляд заочного рішення, суд враховує принцип правової визначеності, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та підлягає застосуванню судами України відповідно до статті 9 Конституції України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовим принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, як вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншим словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено вирішено і не має переглядатися до безмежності»).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Христов проти України» (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії»). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00)).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування через значний проміжок часу, без наміру відновлення відносин є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Також, судова колегія звертає увагу, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 21.02.2020 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 13.09.2013 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова закінчено у зв`язку із проведеними електронними торгами № 465880, ДП "СЕТАМ" 14.02.2020 року під час яких було реалізовано предмет іпотеки, що належить боржнику ТОВ « Лабітех». Переможцем електронних торгів на користь ПАТ « Укргазбанк» перераховано вартість зазначеного майна у повному обсязі. Отриманих коштів достатньо для задоволення вимог стягувача за виконавчим документом. Витрати виконавчого провадження та основну винагороду сплачено у повному обсязі.

З огляду на зазначене, керуючись принципом юридичної визначеності судового рішення, яке ухвалено в 2010 році, в 2011 році було предметом апеляційного перегляду за апеляційною скаргою фізичної особи ОСОБА_1 ( який з 2000 року є директором та засновником ТОВ « Лабітех»), судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги ТОВ « Лабітех» про порушення судом правил судової юрисдикції та вважає, що підстави для скасування законного та обґрунтованого рішення суду відсутні.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судова колегія підстав для її задоволення не вбачає. Тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвали залишити без змін.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабітех» в особі директора Хачатуряна Овіка Арамовича залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2010 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 24.01.2024

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук