Справа № 134/1021/24
Провадження № 22-ц/801/1639/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 рокуСправа № 134/1021/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю. О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 134/1021/24 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 6.06.2024, постановлену у складі судді Кантонистої О. О. в приміщенні суду в смт. Крижопіль, повний текст ухвали складено 11.06.2024, -

в с т а н о в и в :

3.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (вх № 2864/24) до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив :

1. визнати за ним право на 1/2 частину прав і обов`язків забудовника щодо не завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:1399 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме: 398193,00 грн.;

4. стягнути з ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/2 вартості медичного устаткування, меблів, побутової техніки та оргтехніки загальною вартістю 905180,00 грн., які використовуються ОСОБА_2 для підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 452590,00 грн.

В обґрунтування позову вказує, що з 1.08.2010 він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 між ними розірвано. За час шлюбу за спільні кошти ними було придбано вищевказане майно. При поділі зазначеного майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, між ним та відповідачкою виник спір /а. с. 1-3/.

До позовної заяви позивачем надано наступні докази : копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а. с. 7/; копію рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 12.03.2024 по справі № 134/282/24 /а. с. 8-9/; копію договору купівлі-продажу будинку від 25.05.2021 /а. с. 10-11/; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 16.07.2021 /а. с. 12/; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 25.05.2021 /а. с. 13/; копію витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про звернення до ЦНАП Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва /а. с. 14-20/.

Одночасно позивач подав до суду заяву /а. с. 23-25/ про забезпечення позову, в якій просив:

1. накласти арешт на автомобіль Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши відповідачці ОСОБА_2 його відчуження та використання до проведення автотоварознавчої експертизи у даній справі;

2. заборонити відповідачці ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на будівництво, реконструкцію, демонтаж чи іншу зміну технічного стану не завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. заборонити відповідачці ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на відчуження або переміщення майна з його фактичного місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 за будь-якою іншою адресою або в будь-яке інше приміщення, а саме: медичного обладнання (УЗД-апарат вартістю на момент придбання - 19000 доларів США (згідно курсу встановленого НБУ 39,72 грн. за 1 долар США на 13.05.2024, що є еквівалентом 754680,00 грн.), кардіограф вартістю 70000,00 грн.; 6 (шість) ультрафіолетових ламп вартістю 1000 грн. кожна, 5 (п`ять) маніпуляційних столів вартістю 2500 грн. кожен, 4 (чотири) пеленальних столики вартістю 2000 грн. кожен); меблів (7 (сім) кушеток вартістю 3000 грн. кожна, 5 (п`ять) письмових столів вартістю 1000 грн. кожен, 3 (три) шафи для одягу вартістю 1500 грн. кожна, 3 (три) книжкові шафи вартістю 1500 грн. кожна, кухонні меблі вартістю 6000 грн.); побутової техніки та оргтехніки (3 (три) портативні комп`ютери вартістю 14000 грн. кожен, 3 (три) принтери вартістю 5000 грн. кожен, 2 (два) холодильника вартістю 8000 грн. кожен, пристрій безперебійного живлення вартістю 10000 грн., 3 (три) портативні комп`ютери вартістю 14000,00 грн. кожен, 3 (три) принтери вартістю 5000 грн. кожен).

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідачка може відчужити спірний автомобіль, що унеможливить проведення експертизи та в цілому ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову. Окрім того, відповідачка використовує цей автомобіль, відтак його залишкова вартість постійно знижується. Також він може бути пошкоджений чи знищений внаслідок ДТП, що призведе до значної або повної втрати його вартості.

Спірний житловий будинок з медичним закладом за адресою: АДРЕСА_1 наразі незавершений будівництвом та не введений в експлуатацію, тому будь-яке продовження будівельних робіт, внесення конструктивних змін, зміна технічного стану впливатиме на його вартість та ступінь готовності. Продовження будівництва будь-яким зі сторін призведе до зміни розміру часток і негативно впливатиме на виконання рішення у справі.

Також предметом спору у даній справі є медичне обладнання, меблі, побутова техніка та оргтехніка, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідачка здійснює підприємницьку діяльність. Враховуючи, що остання має постійний безперешкодний доступ до цього майна, вона може, з метою уникнення поділу, його відчужити або приховати.

Зважаючи на зазначене, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 6.06.2024 в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу (вх. № 6446 від 25.06.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що підставою звернення позивача із заявою про забезпечення позову стало те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя. Відповідач у судових засіданнях сама підтверджувала, що нею використовується медичне обладнання, побутова та оргтехніки, продовжується будівництво житлового будинку з медичним закладом, розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , використовується нею автомобіль Suzuki SX-4, д н з НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , однак право власності зареєстровано, без згоди ОСОБА_1 , за ОСОБА_4 , ще під час перебування сторін у шлюбі.

3.07.2024 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 6714) ОСОБА_2 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що автомобіль був проданий відповідачем з метою розрахунку з боргами, які виникли у подружжя під час спільного проживання. Автомобіль не належить на праві власності сторонам у справі, більше того предметом спору не є право власності на вищевказаний транспортний засіб. Приміщення за адресою АДРЕСА_1 відповідач використовує на підставі договору оренди, УЗД-апарат, кардіограф.; ультрафіолетові лампи, маніпуляційні столи, пеленальні столики, кушетки, столи письмові, шафи для одягу, шафи книжкові, кухонні меблі, побутова техніка та оргтехніка, на яку претендує позивач не належать та ніколи не належали відповідачу, а знаходяться в оренді, так як і приміщення, де вона здійснює підприємницьку діяльність.

24.07.204 до Вінницького апеляційного суду надійшла заява (вх № 2634) ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення додаткових доказів : відповідь РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях № 31/31/0544/272-аз-156-204 від 25.06.2024 та копії документів, які стали підставою для перереєстрації транспортного засобу SUZUKI SX-4, 2021 року випуску, 02.02.2024 та 08.02.2024. Розгляд справи представник позивача просить провести у його відсутності, апеляційну скаргу просить задовольнити, критично віднестись до відзиву та не приймати його.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подана позивачем заява про забезпечення позову ґрунтується лише на факті розірвання шлюбу між сторонами, що не є тією обставиною, яка б свідчила про можливе ускладнення чи унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення в даній справі. Інших доводів, належних та допустимих доказів в розумінні положень ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, стороною позивача не зазначено та не надано. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження чи приховування відповідачкою майна не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви з огляду на наступне.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (стаття 149 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019 у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 в справі № 524/7234/18 (провадження № 61-12652св20) вказано, що «вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».

За правилами ст.ст. 13, 367 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог ЦПК України, у межах заявлених ними вимог і на підставі доводів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання права позивача на 1/2 частину прав і обов`язків забудовника щодо незавершеного будівництвом та невведеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом; визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки; стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля та 1/2 вартості медичного устаткування, меблів, побутової техніки та оргтехніки.

Отже, вимоги заявлені: щодо нерухомого майна - про визначення ідеальної частки, а не про поділ майна в натурі; щодо рухомого майна про стягнення компенсації частки.

Таким чином, обґрунтовуючи заяву про необхідність забезпечення позову позивачу необхідно було навести підстави, які б свідчили про існування небезпеки неспіврозмірного заподіяння шкоди його інтересам , або що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову захист його прав стане утрудненим або неможливим.

Щодо вимоги заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши ОСОБА_2 його відчуження та використання до проведення автотоварознавчої експертизи у даній справі.

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідач на час звернення з позовом до суду не є власником автомобіля Suzuki SX-4, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2021 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 . / а.с.7/

Новий власник транспортного засобу ОСОБА_4 не є учасником справи, а тому забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб суперечитиме цілям глави 10 ЦПК України, оскільки необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ні ж ті, яким вдалося б запобігти.

Крім того, вимога про накладення арешту на автомобіль є необґрунтованою та неспівмірною, оскільки не призведе до ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, враховуючи те, що предметом спору є стягнення грошової компенсації 1/2 вартості автомобіля.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Щодо вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на будівництво, реконструкцію, демонтаж чи іншу зміну технічного стану не завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, враховуючи, що предметом спору є вимога про визнання права позивача на 1/2 частину прав і обов`язків забудовника щодо не завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом.

Враховуючи, що сторонами визнається факт продовження будівництва спірного будинку та здійснення підрядником виконання умов будівельного підряду, з урахуванням строків та оплати робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що дії відповідача направленні на невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту визнання права позивача на 1/2 частину прав і обов`язків забудовника щодо незавершеного будівництвом та невведеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом не свідчить про те, що у разі задоволення цієї вимоги судом, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Вимоги про накладення арешту на земельну ділянку, на якій здійснюється будівництво житлового будинку з медичним закладом позивач не заявляв.

Щодо вимоги заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на відчуження або переміщення рухомого майна з його фактичного місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 за будь-якою іншою адресою або в будь-яке інше приміщення.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України на підтвердження тієї обставини, що відповідач має намір відчужити або перемістити зазначене майно.

Крім того, обравши спосіб забезпечення позову заборонити дії, позивачу необхідно було довести факт наявності даного рухомого майна за вищезазначеною адресою, оскільки на відміну від порядку виконання рішення суду про накладення арешту, порядок виконання рішення суду за яким, боржник зобов`язаний утриматись від виконання певних дій не передбачає повноважень державного виконавця пересвідчитись у наявності даного майна та складенні акту опису.

Враховуючи, що позивач стверджує, що медичне обладнання було придбано сторонами в період шлюбу, а відповідач зазначає, що зазначене обладнання знаходиться в оренді, запропонований позивачем спосіб забезпечення позову, у разі доведеності позиції відповідачки, призведе до порушення прав власника рухомого майна, оскільки відповідачка, за наявності вимоги останнього буде позбавлена можливості повернути таке майно.

З огляде на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявність підстав вважати, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі його задоволення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 6.06.2024 у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 29.07.2024.