Справа № 346/2230/24
Провадження № 2/346/1214/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря Тимошишин І.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мікрокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2021 року між ТОВ «Мікрокредит» та відповідачем укладено договір № 103357, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 12 000 грн. на строк до 03.05.2022 року зі сплатою 206,746 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,566 % на добу, а позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення 1 075,80 грн. у рахунок повернення кредиту та сплати відсотків щотижня до 03.05.2022 року. Загальна сума всіх платежів відповідача з урахуванням сплати відсотків, становить 21 516 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором перед позивачем належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 01.04.2024 року позивачем визначено як 14 959,79 грн., з яких: 12 000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 516 грн. проценти за користування кредитом. У період з 18.01.2022 року по 19.05.2022 року відповідач в рахунок повернення кредиту та процентів за користування ним сплатив ТОВ «Мікрокредит» 6 556,21 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14 959,79 грн. та судові витрати в розмірі 3 028 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Представник позивача ОСОБА_2 01.07.2024 року засобами системи «Електронний суд» надіслав до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у відсутності представника та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32-33).
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та не подав відзив на позов.
Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що 14.12.2021 року між ТОВ «Мікрокредит» та відповідачем укладено договір № 103357, відповідно до пунктів 3, 3.1 якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 12 000 грн., а останній зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов, зазначених в договорі ( а.с. 4-11 ).
Згідно з пунктами 1, 2 договору сторони підтвердили, що правовою основою для укладання даного договору є заява на отримання кредиту, надана кредитодавцем 14.12.2021 року та підписана позичальником, що викладена в додатку №1 та є невід`ємною частиною цього договору. Позичальник підтверджує, що кредитодавець до укладення даного договору ознайомив його з внутрішніми правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мікрокредит» та з усіма умовами договору, з якими він погоджується і які позичальник приймає.
Відповідно до п. 5.1-5.2 договору, сума кредиту підлягає поверненню позичальником до 03.05.2022 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 206,746 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,566% на добу.
Пунктами 5.4, 5.5 договору та Графіком платежів передбачено, що сума платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів складає 1 075,80 грн. Дата й час першого платежу 21.12.2021 року о 13:00 год.
Відповідно до п. 5.7 вказаного договору загальна вартість кредиту становить 21 516 грн. (реальна річна процента ставка - 2 373,65% ).
Згідно з п. 10.1-10.2 договору позичальник зобов`язався виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом в поряду та строки, визначені цим договором, а також дотримуватися умов здійснення кожного платежу відповідно до цього договору ( а.с. 4-11 ).
Відповідно до графіку платежів (додаток №2 до договору №103357 від 14.12.2021 року) визначено суми платежів відповідача за розрахунковий період з 14.12.2021 року по 03.05.2022 року в сумі 1 075,80 грн. щотижня (а.с.12-13 ).
Згідно з даними розрахунку заборгованості, з 21.12.2021 року по 28.12.2021 року відповідач щотижня сплачував відповідні суми на погашення кредитної заборгованості. Однак, з 04.01.2022 року кошти не вносив, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 01.04.2024 року складає 14 959,79 грн. та включає суму боргу за тілом кредиту в розмірі 12 000 грн. та заборгованість за процентами - 9 516 грн., за мінусом 6 556,21 грн. суми сплаченої в рахунок повернення кредиту та процентів за користування ним ( а.с. 14 ).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник обв`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості.
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає підставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 14 959,79 грн.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжною інструкцією від 01.04.2024 року (а.с. 3). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.
На підставі ст. ст. 207, 509, 512, 525, 526, 530, 610, 628, 629, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 141, ч.2 ст.247, ст.ст. 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю " Мікрокредит ", судові витрати в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1
Повний текст рішення складено 02 липня 2024 року.
Суддя: Яремин М. П.