Справа № 689/1292/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2024 року селище Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Кульбаби А.В.,

з участю: секретаря судового засідання - Лебеденко О.М.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника третьої особи - ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі суду в смт. Ярмолинці цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей Розсошанської сільської ради Хмельницького району, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

Представник позивача звернувся з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. В позові зазначив, що за час цивільного шлюбу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у них народилися дві доньки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 2016 році ОСОБА_4 забрала малолітніх дітей та поїхала проживати у Житомирську область. Мати постійно залишала дітей у небезпеці та не виконувала батьківські обов`язки, за що діти у 2018 році були передані службою у справах дітей в Житомирський центр соціально-психологічної реабілітації. Після цього ОСОБА_3 відразу забрав дітей в с. Лугове Хмельницького району. Тобто, з 2018 року вихованням та утриманням дітей займається батько, який купує продукти харчування, одяг тощо. Батько також займається вихованням доньок, відвідує дітей у школі, цікавиться їхніми успіхами у навчанні. Мати за період навчання дітей у школі жодного разу їх не провідувала та не приймала будь-якої участі у їх вихованні та навчанні. Орган опіки та піклування прийшов до висновку, що відповідачка ухилилася від покладених на неї обов`язків по вихованню та матеріальному утриманні своїх неповнолітніх дітей, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, матеріальної не забезпечує тощо. Отже, позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її неповнолітніх дітей є доречним і таким, що відповідає інтересам дітей.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснила, що відповідачка не проживає в с. Лугове Хмельницького району разом із своїми дітьми вже понад 6 років, не цікавиться долею дітей, не відвідує школу, не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні своїх неповнолітніх дітей. Уточнила позовні вимоги, а саме: просила суд стягнути аліменти з відповідача на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, подала заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Служби у справах дітей Розсошанської сільської ради Хмельницького району підтримала позов. Суду пояснила, що станом на даний час відповідачка проживає разом із своїм співмешканцем в м. Коростень Житомирської області, не провідує дітей, не цікавиться їхніми успіхами у навчанні, матеріально не забезпечує тощо.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, ОСОБА_3 суду повідомив, що відповідачка вже тривалий час не проживає разом із дітьми, не спілкується, матеріально не забезпечує, ухиляється від їх виховання. Просив суд задоволити позов.

Заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов необхідно задоволити повністю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 , батьками якої записано ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_4 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с. 13). ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6 , батьками якої записано ОСОБА_3 (батько) та ОСОБА_4 (мати). Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 15). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 8). А з довідок Розсошанської сільської ади № 25 і № 27 від 11 квітня 2024 року вбачається, що азом із ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 проживають його доньки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 12, 17). Відповідно до довідки Розсошанської сільської ради № 26 від 11 квітня 2024 року з 2018 року неповнолітні діти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , проживають разом із батьком, мати жодного разу не провідувала дітей, не цікавиться їх життям, ніяк не допомагає (а.с. 18). Відповідно до характеристик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з Монастироцької гімназії мати дитини за період навчання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не приймала жодної участі у вихованні дитини, не цікавилася успіхами у навчанні та не контактувала з учителями (а.с. 19, 20). Рішенням № 9 від 25 квітня 2024 року виконавчого комітету Розсошанської сільської ради Хмельницького району затверджено висновок Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 38). Орган опіки та піклування Розсошанської сільської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у зв`язку із ухилянням від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. Ця обставина підтверджується висновком органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради (а.с. 39-41).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Частиною 4 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленою резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989р., ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 9 конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок заперечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що відповідачка злісно ухилилася від своїх обов`язків по вихованню своїх доньок: неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 а саме: не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, її навчання; не забезпечила необхідне харчування, медичний догляд; не спілкується із дітьми; не надає дітям доступу до культурних та духовних цінностей; не створила умови для отримання доньками освіти; матеріально не забезпечує.

Відповідно до ч. ч. 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання серпу на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд погоджується із висновком Органу опіки та піклування Розсошанської сільської ради Хмельницького району від 25 квітня 2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 у зв`язку із ухилянням від виконання своїх обов`язків щодо виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей (а.с. 20-26).

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд бере до уваги визнання позову відповідачем, що викладене у її заяві від 20.08.2024р., оскільки визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та законні інтереси самої відповідачки ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Таким чином, суд приходить до переконання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) відносно її дітей: неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; малолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, оскільки відповідачка ухилилася від свого обов`язку щодо утримання та матеріального забезпечення своїх неповнолітніх дітей, тому слід стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; малолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 червня 2024 року і до досягненню старшою донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Відповідно до припису ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивач на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Дві позовні вимоги позивача задоволені повністю.

Отже, необхідно стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 77-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України,

вирішив:

Позов задоволити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) відносно її дітей: неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; малолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; малолітньої доньки, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_4 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11 червня 2024 року і до досягненню старшою донькою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 22 серпня 2024 року.

Суддя А.В. Кульбаба