Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою,-

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 187288 грн. безпідставно утриманих коштів за користування земельною ділянкою під нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2021 по 2023 роки. В обґрунтування позову вказав, що Мошнівська сільська рада є власником земельної ділянки площею 1 га, кадастровий номер :04:001:0279, з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості. 26.02.2020 відповідач придбав нерухоме майно, а саме лісопильний цех, що розташоване за вказаною адресою, тобто на земельній ділянці, яка на праві власності належить позивачу. До цього часу ОСОБА_1 не уклав з Мошнівською сільською радою договору оренди земельної ділянки, а фактично нею користувався, розмір орендної плати за весь час користування земельною ділянкою складає 187288 грн.

Відповідно до ухвали суду від 11.12.2023 про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

09.01.2024 відповідач до суду подав відзив, в обґрунтування якого вказав, що позивачем не доведено обставину щодо існування оспорюваної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав у період з 01.01.2021 по 31.10.2023; розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у розмір орендної плати вважає необґрунтованим, оскільки його неможливо перевірити, а тому у задоволенні позову просив відмовити та стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу.

Представник позивача до суду подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи наведені відповідачем у відзиві спрямовані на уникнення фінансової відповідальності та є спростованими позивачем.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.10.2023, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0279 має цільове призначення 11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості; категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель і споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості; форма власності комунальна; площа 1 га; місце розташування: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна №248 від 26.02.2020, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: а саме лісопильний цех, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 27.10.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0279 становить 721100 грн.

Відповідно до розрахунку від 27.10.2023 №1555/02-09, розмір заборгованості збитків за час фактичного користування спірною земельною ділянкою становить 187288 грн.

Згідно з п.б ст.80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст.122, 123, 124 Земельного кодексу України, сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ст. 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку ст.1212 ЦК України. Тобто в такому разі слід виходити з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах у справі № 644/3932/18-ц (провадження № 61-6606св20), від 29 березня 2023 року та у справі № 643/8385/21 (провадження № 61-11290св22) від 18 жовтня 2023 року.

Суд не бере до уваги доводи відповідача наведені у відзиві, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки факт існування оспорюваної земельної ділянки підтверджується доданими до позову документам: інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 26.10.2023 та договором купівлі-продажу нерухомого майна №248 від 26.02.2020, а розрахунок наданий позивачем містить всю необхідну розрахункову інформацію та не спростований відповідачем.

Аналізуючи викладене, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2809,33 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (юридична адреса: Черкаська область, Черкаський район, с.Мошни, вул.Максима Преснякова, 13, ) безпідставно утримані кошти за користування земельною ділянкою під нежитловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 2021 по 2023 роки у розмірі 187288 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Мошнівської сільської ради Черкаського району Черкаської області (юридична адреса: Черкаська область, Черкаський район, с.Мошни, вул.Максима Преснякова, 13, ) судовий збір у розмірі 2809,33 грн.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Олександр СМОЛЯР