ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/935/24 Справа № 183/5391/22 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Євроінс Україна», ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. В обгрунтування посилалася на те, що 15 травня 2021 року о 23 годині 25 хвилин на вул. Сучкова 115 в м. Новомосковськ, ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , не дав дорогу автомобілю Opel Zafira, державний номер НОМЕР_2 , який належав позивачці ОСОБА_1 , та яким по усній домовленості з власником керував водій ОСОБА_3 . Водій ОСОБА_3 рухався по головній дорозі по вулиці Сучкова та в результаті подій відбулося зіткнення транспортних засобів. В наслідок зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, крім цього водій ВАЗ 2101 отримав тілесні ушкодження. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який набрав законної сили 31 травня 2022 року, водія ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Згідно висновку авто технічної експертизи від 25.11.2021року встановлено обопільну вину обох водіїв. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2022 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, а також звільнено від відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 застрахована відповідачем 1, який 13 липня 2022 року виплатив позивачці ОСОБА_1 суму матеріального збитку за пошкодження автомобіля «Opel Zafra по номерний знак НОМЕР_3 в розмірі 52 870, 96 грн.

Згідно висновку експерта №0508/22 від 03 серпня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль Opel Zafira номерний знак НОМЕР_4 , складає 236 368,31грн., що відповідає ринковій вартості автомобіля на момент ДТП. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira» згідно вказано висновку експертизи складає 584 583, 20 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому відновлювати КТ3 «Opel Zafira» економічно недоцільно. При цьому позивачка погодилась, що її автомобіль є фізично знищеним, так як відновлювати автомобіль економічно недоцільно.

Винуватість кожного з водіїв дорівнює 50 %, тому зі страхової компанії слід стягнути 50% розміру матеріального збитку, з урахуванням вже сплаченої суми 65313,20 грн. Решта суми матеріального збитку підлягає стягненню з ОСОБА_2 ..

Просила стягнути з ПтАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у розмірі

65312,20 грн.; стягнути з ОСОБА_2 різницю шкоди внаслідок ДТП у сумі 118184,15 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 62713,20грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі франшизи, що складає 2600 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 743,04 грн. та витрати на залучення судового експерта у сумі 5000 грн., а разом 5743,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 31,81 грн.

Зобов`язано ОСОБА_1 після отримання від ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» повного відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, передати ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишки транспортного засобу Opel Zafira номерний знак НОМЕР_2 , який був фізично знищений в результаті дорожньо-транспортної пригоди 15 травня 2021 року.

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції помилково стягнуто зі страхової компанії матеріальну шкоду в сумі 62713,20 грн. та витрати на проведення експертизи. Суб`єктом оціночної діяльності товариства був підготовлений Звіт про оцінку вартості збитків, згідно якого визначено, що ринкова вартість автомобіля Opel Zafira номерний знак НОМЕР_2 на момент пошкодження становила 223670,40 грн.. Вартість відновлювального ремонту в результаті пошкодження автомобіля склала 457543,76 грн..

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обгрунтоване, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які

не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 183497,35 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що у позивача виникло право на відшкодування 50% розміру спричиненої їй матеріальної шкоди, що складає 118184,16 грн. (236368,31 грн. (ринкова вартість автомобіля) х 50%), з яких 115584,16 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна». Решта суми спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 2600 грн., що відповідає розміру франшизи, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 ..

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 травня 2021 року приблизно о 23 годині 25 хвилин по вул. Сучкова, 115 в м. Новомосковську Дніпропетровської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», д/н НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території на проїзну

частину вул. Сучкова, не дав дорогу автомобілю «Opel Zafira», д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що рухався по ній, та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Opel Zafira, державний номер НОМЕР_2 .

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2022 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_3 встановлена вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.04.2022 року про притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 КК України.

Отже, судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено вину обох водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, в результаті якого отримали механічні пошкодження транспортні засоби, в тому числі належний позивачу автомобіль.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/0662492. Ліміт відповідальності страховика згідно умов Полісу становить 130 000 грн, франшиза - 2 600 грн..

13.07.2022року ПрАТ «СК «ЄВРОІНС УКРАЇНА» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 52870,96 грн..

Згідно висновку експерта №0508/22 від 03 серпня 2022 року матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Opel Zafira номерний знак НОМЕР_2 , дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 236 368,31грн.. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira» складає 584 583, 20 грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому відновлювати КТ3 «Opel Zafira» економічно недоцільно.

Таким чином сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина обох водіїв та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 52870,96 грн.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, щошкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України) та визначив вину в ДТП обох водіїв по 50% кожного.

Такий висновок узгоджується з положеннями Цивільного Кодексу України, згідно положень якого шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно статтей 30.1. та 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до

законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У контексті справи, що переглядається, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

У цій справі позивачем заявлено вимоги про відшкодування збитків страховою компанією у розмірі 65313,20 грн., які становлять різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (52870,96 грн) та ринковою вартістю автомобіля на момент ДТП (236368,31 грн ).

Розмір збитку, заподіяного власнику пошкодженого автомобіля (позивачу), є таким, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу до ДТП, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість до ДТП, тобто ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Такий підхід до визначення розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, який грунтується на тому, що розмір збитків повинен відповідати реальній вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, є усталеним та узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23 травня 2018 року у справі № 729/1523/14.

Судом першої інстанції прийнято як належний доказ розрахунку матеріального збитку висновок експерта №0508/22 від 03 серпня 2022 року, про що наведено відповідне обґрунтування, і згідно якого матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Opel Zafira номерний знак НОМЕР_2 , дорівнює ринковій вартості автомобіля та складає 236 368,31грн.. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Zafira» складає 584 583, 20грн, що перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому відновлювати КТ3 «Opel Zafira» економічно недоцільно.

З врахування положень ст.30Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ремонт транспортного засобу в даному випадку вважається економічно необґрунтованим, оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу (584583,20 грн.) перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (236 368,31грн.), тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Позивач погодилася з тим, що транспортний засіб вважається фізично знищеним.

За таких обставин суд першої інстанції правильно виходив із того, що власнику транспортного засобу відшкодовується реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи та пошкоджений автомобіль передається страховій компанії і обгрунтовано стягнув зі страхової компанії на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням транспортного засобу в межах страхового ліміту.

Доводи про те, що судом першої інстанції не враховано вартість залишків ТЗ,яка складає 112678,48 грн. є безпідставними. Оскільки якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди в разі, якщо власник не погоджується із висновком про фізичне знищення автомобіля та заперечує його останки передати страховій компанії. В даному випадку позивач погодилася з тим, що автомобіль фізично знищений та судом зобов`язано позивача передати залишки автомобіля вартістю 112678,48 грнстраховій компанії.

Рішення суду першої інстанції в зазначеній частині є законним та обгрунтованим, відповідає встановленим обставинам, а тому підстави для його скасування відсутні.

Між тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного покладення обов`язку на страхову компанію по відшкодуванню витрат на експерта. Оскільки такі витрати несе винна особа.Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено покладання такого обов`язку на страховика. Тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні таких позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому не було предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За встановлених обставин рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат підлягає зміні з виключенням витрат на залучення судового експерта в сумі 5000 грн. та загальної суми в 5743,04 грн..

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову

складає 183497,35 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 376, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року в частині стягнення судових витрат змінити, виклавши її

таким чином: « Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна » на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 743,04 грн.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: