Справа № 472/952/23
"24" січня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до Веселинівського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 09 вересня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №4748918.
Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю продовження вказаного строку), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, що розраховується в залежності від кількості днів прострочення виконання зобов`язання), а також на вимогу останнього достроково повернути кредит.
21 червня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №21-06/2022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4748918 від 09 вересня 2021 року.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 червня 2022 року виникла заборгованість у загальному розмірі 31 730 грн, у тому числі:
- заборгованість за кредитом 10 000 грн;
- заборгованість за процентами 21 730 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
Крім цього, оскільки відповідачка порушила грошове зобов`язання, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просило стягнути з неї на свою користь 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання (з 16 березня 2022 року до 22 вересня 2023 року) у розмірі 1 447,41 грн, а також інфляційні втрати (за березень 2022 року квітень 2023 року (включно)) у розмірі 7 869,04 грн.
05 жовтня 2023 року суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О. постановила ухвалу про передачу матеріалів цивільної справи за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судове засідання представниця позивача ОСОБА_2 не з`явилася, проте надіслала на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її зареєстрованого проживання, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві проти цього не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема суд встановив, що 09 вересня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з відповідачкою договір про надання споживчого кредиту №4748918 (підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором), в якому сторони узгодили його умови.
Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю автоматичного продовження вказаного строку на 90 календарних днів у разі неповернення кредиту у встановлений строк), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.
Наслідками порушення договору в частині своєчасного виконання зобов`язань позичальницею є обов`язок останньої сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, що розраховується в залежності від кількості днів прострочення виконання зобов`язання), а також на вимогу останнього достроково повернути кредит.
21 червня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №21-06/2022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4748918 від 09 вересня 2021 року.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що учасники кредитних правовідносин з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Суд встановив, що ТОВ «Авентус Україна» перерахувало позичальниці кредитні кошти у розмірі 10 000 грн на її рахунок.
Також з матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 21 червня 2022 року виникла заборгованість у загальному розмірі 31 730 грн, у тому числі:
- заборгованість за кредитом 10 000 грн;
- заборгованість за процентами 21 730 грн.
Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору.
Зокрема, нарахування процентів здійснено за період з 09 вересня 2021 року до 07 січня 2022 року (за 120 днів користування кредитом), що відповідає п.п. 1.4, 1.5, 4.1, 4.3 кредитного договору, згідно яких, у разі неповернення позичальницею кредиту протягом встановленого 30-денного строку кредитування, такий строк щоразу продовжується на один календарний день, але не більше, як на 90 календарних днів поспіль.
За встановлених обставин, вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у повному обсязі.
Що стосується вимог позивача про застосування наслідків невиконання позичальницею грошового зобов`язання, то в цій частині суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Однак відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, нараховані позивачем 3 % річних за понадстрокове користування позичальницею кредитними коштами та інфляційні втрати за період прострочення платежу не підлягають стягненню, оскільки нараховані після 24 лютого 2022 року, тобто після введення в Україні воєнного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 77,30 % від розміру заявлених вимог) підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме:
- 1 659,79 грн судового збору (що підтверджується копією платіжної інструкції від 29 вересня 2023 року №1053 (а.с. 64, 67));
- 7 730 грн витрат на професійну правничу допомогу (що підтверджуються копією договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року №07/07-2022, копією звіту про надання правової допомоги від 19 вересня 2023 року, копією рахунку на оплату по замовленню №19/09 від 19 вересня 2023 року, копією платіжної інструкції від 19 вересня 2023 року №859 (а.с. 34-35, 37, 43, 65)).
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв