ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1224/24 Справа № 205/8749/22 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н.Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д. Космачевської Т.В.

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ,третя особа Управління у справах дітей Новокодацької адміністрації Дніпропетровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та стягнення аліментів (суддя першої інстанції Остапенко Н.Г),

В С Т А Н О В И В:

20 жовтня 2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Бєліка Андрія Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № №205/8749/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької адміністрації Дніпровської міської ради про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

У заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 27 000 грн.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 дистопада 2023 року стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу тим, що 16.10.2023 року та 17.10.2023 року між адвокатом Бєлік А.С. та ОСОБА_1 було складені акти виконаних робіт на суму 45000 грн., сума виконаих робіт включає в себе витрати адвоката по веденню судового процесу та надання правової допомоги.

Також вказує на те, що адвокатом справа у суді велась майже рік, було проведено багато судових засідань, складалось багато процесуальних документів, проводилась правнича допомога поза судом в органі опіки та піклування.

ОСОБА_2 просив додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 45000 грн.

Від представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила оскаржуване додаткове рішення залишити без змін.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив залишити судове рішення в силі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької адміністрації Дніпровської міської ради, про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини задоволено частково, визначено місце проживання дитини з матір`ю та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 грн., починаючи з 19 грудня 2022 року і до повноліття дитини, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено, стягнуто з відповідача судовий збір.

У встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк представником позивача на підтвердження судових витрат позивача на правову допомогу надано: договір № 13/12-22 про надання правової допомоги від 13.12.2022 року, відповідно до якого гонорар за правову допомогу складає 27 000 грн., акт виконаних робіт до вищевказаного договору від 16.10.2023 року, за яким робіт виконано на 27 000 грн., квитанцію, видану адвокатом Бєліком А.С., про отримання ним 27 000 грн., однак, яка не містить обов`язкового реквізиту дати отримання коштів.

У попередньому орієнтовному розрахунку судових витрат позивачем було зазначено про витрати на правову допомогу в розмірі 45 000 грн., при цьому вказано, що інші додаткові витрати будуть заявлені в разі неправомірного використання відповідачем своїх процесуальних прав. При цьому, як вбачається з договору № 13/12-22 про надання правової допомоги від 13.12.2022 року, який було укладено до подання позову, умовами такого договору встановлено, що гонорар адвоката складає 27 000 грн. Таким чином, позивач в попередньому орієнтовному розрахунку витрат на професійну правову допомогу зазначив завідомо завищену в півтора рази суму судових витрат.

Стягуючи з відповідача на користь позивачка 5000 грн. витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції врахував складність справи та частокве задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з визначеною сумою судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій-третій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У статті 246 ЦПК України зазначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Увипадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивачки ОСОБА_1 представляв адвокат Бєлік А.С. на підставі ордера серія АЕ № 1169195 від 19.12.2022 року ( т.1 а.с.35)

Також з наявних матеріалів вбачається, шо між позивачкою та адвокатом Бєліком А.М. було укладено Договір № 13/12-22 про надання правової допомоги від 13.12.2022 року ( т.1 а.с.208).

Згідно пункту 7 вказаного догвору гонорар за надану правову допомогу складає 27000 грн. При зміні обставин справи, що обуовлюють збільшення об`єму роботи гонорар повинен бути переглянути.

20 жовтня 2023 року до суду першої інстанції від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення , в якій останній просив стягнути з ьвідповідача првничу допомогу у розмірі 27000 грн.

До заяви ОСОБА_2 додав: договір про надання правничої допмоги, квитанцію к приходному касосовму ордеру від 13.12.2022 року на суму 27000 грн, акт виконаних робіт від 16.10.2023 року.

З вказаного акту вбачається, що адвокатом позивачки було зроблено наступні ді: вивчення обставин справи та збір доказів, відпрацювання правової позиції позивача на підставі діючих правових висновків Верховного Суду, дослідження судової практики, надання неоднаразових консультацій клієнту, подготовка позовної заяви та направлення її до суду, подготовка заяви про виклик та направлення її до суду, підготовка відповіді на відзив та направлення її до суду, підготовка заперечення щодо надання відповідачем недостовірних даних, підготовка клопотання про витребування доказів, додатковий збір доказів, підготовка клопотання про долучення доказів, представлення інтересів клієнта на судових засіданнях.

Всього виконано робіт на 27000 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.(Постанова Великої Палати Верховного Суду справа № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що представником позивачки було документально підтверджено витрати на правничу допомогу у розмірі 27000 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (надання консультації, складання позовної заява, відзиву на позовну заяву та участь у судових- засіданнях), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та враховуюч, що розгляд справи тривав майжу рік, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача . на користь позивачки 27000 гривень правничої допомоги пов`язану із розглядом даної справи у суді першої інстанції.

Посилання представника позивачки на додаткову угоду та акт виконаних робіт від 17.10.2023 року та квитанцію на 18000 грн апеляційний суд не приймає, оскільки вказані документи були надані після ухвалення додаткового рішення, які в свою чергу під час ухвалення рішеня суд не розглядав, крім того, дані докумени було надано з пропуском строку визначеного законом.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставина справи та безпідставно було зменшено та стягнуто 5000 правничої допомоги. Що не відповідає критіріям складності справи та обгом наланих робіт, а тому оскаржуване рішення в частині визначення суми підлягає зміні шляхом збільшення суми правничої допомоги до 27000 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 375, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року змінити, стягнувши з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д.Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 8 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи