Провадження № 2/127/4937/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

07.02.2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

при секретарі Бойчук Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 21.10.2020 року між сторонами було укладено договір позики вигляді розписки, яка написана власноруч відповідачем, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_2 в борг грошові кошті в сумі 600 доларів США. Строк повернення боргу встановлений до 30.11.2021 року.

Після збігу терміну повернення позичених коштів позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути позичені у нього грошові кошти, однак відповідач ухилявся від виконання взятих на себе зобов`язаннь, мотивуючи неповернення коштів у визначений строк скрутним матеріальним положенняям через пандемію, а згодом запровадженням в Україні воєнного стану та відсутності надходжень. Станом на момент подачі позову до суду відповідач ніяких намагань повернути борг не здійснював.

21.09.2023 року позивач надіслав відповідачу заяву про досудове врегулювання спору. Однак, відповідач на заяву не реагував.

З наведених підстав позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача остаточної суми боргу у розмірі 600 (шістсот) доларів США 00 центів, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 23 724,86 грн., за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви. Крім того, просив стягнути на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою суду 22.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб.

Позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив заявлені позовні вимоги задоволити. Окрім того, просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення на офіційнову веб-порталі судової влади та судовими повістками.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 21.10.2020 року ОСОБА_2 склав розписку, за якою зобов`язався повернути ОСОБА_1 отримані в нього в позику 600 доларів США до 30.11.2020 року включно.

Таким чином, розписка від 21.10.2020 року підтверджує факт укладення між сторонами договору позики та отримання ОСОБА_2 у ОСОБА_1 грошових коштів із зобов`язанням повернути їх у певний строк, тобто до 30.11.2020 року включно.

Свої зобов`язання по поверненню позики відповідач перед позивачем не виконав, про що свідчить наявність у позивача боргового документа, який ним представлено суду. (а.с. 25).

21.09.2023 року позивач надіслав відповідачу заяву про досудове врегулювання спору, однак відповідач на заяву не відреагував.(а.с.9-10)

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

У відповідності до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Таким чином, сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов договору позики щодо його предмету, порядку і строку виконання і даний договір відповідає вимогам ст. 1046 ЦК України.

Відповідно до розписки від 21.10.2020 року, позичальник зобов`язується повернути позику готівкою в строк до 30.11.2020 року.

На підтвердження укладення зазначеного договору позики та факту одержання грошей відповідачем ОСОБА_2 21.10.2020 року надано власноручно написану в момент передачі йому суми позики розписку (а. с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, визначеного договором позики б/н від 21.10.2020 року.

Крім того, відповідно до ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, як випливає із визначених законом обов`язків боржника та прав позикодавця, останній має право на отримання процентів за користування позикою, а боржник зобов`язаний їх сплачувати.

Відтак не зазначення у договорі обов`язку сплати процентів за користуванням позики та їх розміру не є свідченням безпроцентності позики. У такому випадку діє загальне правило, згідно якого регулювання правовідносин у частині, не зазначеній у договорі, регулюється положеннями законодавства.

Таким чином, окрім основної суми заборгованості із відповідача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми в розмірі 54 долари США 42 центи, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 1 906,22 грн, за офіційним курсом НБУ на момент подачі позову до суду.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 858,88 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 89, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 612, 625, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 600 (шістсот) доларів США 00 центів, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 23 724,86 грн., за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за час прострочки сплати борг в сумі 54 (п`ятдесят чотири) долари США 42 центи, що еквівалентно сумі грошових коштів у розмірі 1 906,22 грн., за офіційним курсом НБУ на момент подачі позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 858,88 грн. понесених ним судових витрат при оплаті судового збору.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: