Романівський районний суд Житомирської області
4 вересня 2024 року смт. Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Панасюк К.О., розглянувши заяву адвоката Борисової Лілії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Романівської державної нотаріальної контори в Житомирській області Назарець Дмитро Володимирович, селянське фермерське господарство «Шанс», про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину,-
5 липня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову.
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2024 року закрито провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову.
28 серпня 2024 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що у відповідача не було витрат пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. Крім цього закриття провадження у справі відбулось за заявою позивача, без правової допомоги адвоката Борисової Л.В. Витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу не відповідають дійсності, розумності, складності справи. Крім цього ОСОБА_2 зазначив, що є пенсіонером, не працює, отримує пенсію 6000,00 грн.
В судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Водночас від представника відповідача адвоката Борисової Л.В. надійшло клопотання про розгляд заяви без її участі. Інші учасники справи про причини неявки суд не повідомили.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи заяви представника відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.
Судом встановлено, що правничу допомогу ОСОБА_1 надавала адвокат Борисова Л.В., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги №18/04/22-1 від 18 квітня 2022 року, та ордеру від 17 січня 2022 року ХМ №014836.
Відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 18 квітня 2022 року встановлено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату, визначається за домовленістю сторін, та визначається у відповідних додатках до цього договору, виходячи з досвіду адвокату, його кваліфікації, персонального попиту на допомогу адвоката, складності правового питання, справи, її тривалості, важливості питання, що вирішується для клієнта, фінансових можливостей та матеріального стану клієнта.
Відповідно до додатку №1 до договору про надання правничої допомоги від 6 серпня 2024 року адвокатом Борисовою Л.В. надані такі послуги:
-усне консультування щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту прав ОСОБА_1 1 година роботи 1500,00 грн;
-ознайомлення з документами наданими клієнтом щодо можливостей, механізмів і процедур досудового та судового захисту його прав 1 година роботи 1500,00 грн;
-підготовка відзиву на позовну заяву 2 год роботи 3000,00 грн;
Відповідно до частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частиною третьою статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).
Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 6 серпня 2024 року провадження у цій справі закрито на підставі, передбаченій пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України, а саме позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Питання розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду врегульовано статтею 142 ЦПК України, згідно із частиною п`ятою якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі необхідною умовою для компенсації особі (одній стороні) здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтовані дії іншої сторони, що і зумовили відповідні витрати під час розгляду справи та пов`язані з цим розглядом.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
А тому, стороні/особі, що заявляє про компенсацію здійснених нею витрат, внаслідок необґрунтованих дій іншої сторони необхідно довести, які саме необґрунтовані дії іншої сторони були нею вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується тощо.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 16 червня 2021 року у справі № 904/9024/16 та від 20 липня 2022 року у справі № 308/9100/19.
Водночас представником відповідача не зазначено, які саме необґрунтовані дії позивачем були вчинені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, та не надано доказів, які підтверджують ці дії.
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат.
Керуючись статтями 142, 255, 259, 260 ЦПК України, суд,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат відмовити.
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя М.М. Кірічук