Провадження № 2-з/643/65/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2024 суддя Московського районного суду м. Харкова Власенко М. В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гупала Романа Миколайовича про забезпечення позову у справі № 643/10140/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2024 року до Московського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гупала Р. М. до ОСОБА_2 , у якому представник позивача просить:

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 27/11/17-6 від 27 листопада 2017 року з додатковою угодою № 15 від 31 липня 2021 року у сумі 983256 (дев`ятсот вісімдесят три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн. 03 коп., з яких: 419805,60 грн. сума основного боргу; 119072,70 грн. інфляційні збитки; 24572,73 грн. 3 % річних; 419805,00 грн. пеня за несвоєчасне повернення позики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 вересня 2024 року справі за вищевказаним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: 643/10140/24 та визначено головуючим суддею Власенка М. В.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

10 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гупал Р. М. звернувся до Московського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» з заявою про забезпечення позову, у якій просить:

-заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження у будь-який спосіб 1-кімнатної квартири, загальною площею 54,1 кв.м, житловою площею 21,4 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10 вересня 2024 року вищевказаній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи: 643/10140/24 та визначено головуючим суддею Власенка М. В.

Заява про забезпечення позову у справі № 643/10140/24 передана у провадження судді 11 вересня 2024 року.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України Заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами п. 3 ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Так, справа № 643/10140/24 не підсудна Московському районному суду м. Харкова, оскільки місце реєстрації відповідача не входить у межі територіальної підсудності Московського районного суду м. Харкова.

Вимоги, викладені у заяві представника позивача про забезпечення позову стосуються квартири, яка є адресою зареєстрованого місця проживання відповідача у справі, яка територіально відноситься до Шевченківського району м. Харкова.

Отже, заява про забезпечення позову також не підсудна Московському районному суду м. Харкова, навіть за умови її подання без одночасного пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За правилами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одночасно судом приймається, що право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України», заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24), у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

Отже, під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

З сукупного аналізу вищенаведеного слід дійти висновку, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд доходить висновку про відсутність підстав та доказів підсудності заяви про забезпечення позову у справі № 643/10140/24 Московському районному суду м. Харкова.

Відтак, суд вважає за необхідне передати заяву про забезпечення позову у справі № 643/10140/24 до Дзержинського районного суду м. Харкова, відповідно до визначених процесуальним законом правил підсудності, разом з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 31, 149 152, 260, 353 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гупала Романа Миколайовича про забезпечення позову у справі № 643/10140/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передати для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 вересня 2024 року.

Суддя Михайло ВЛАСЕНКО