Справа № 309/3349/24
Провадження № 2-з/309/13/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Ткач О.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 , до ТОВ «Дебт Форс», третя особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна; приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний позов надійшов у суд 09.07.2024 (вх.№9917/24).

12.07.2024 відкрито спрощене провадження з викликом сторін у вказаній цивільній справі.

Крім того, 10.07.2024 (вх.№9961/24) ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , подав заяву про забезпечення позову у вказаній цивільній справі, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна №4748 від 12.09.2019 року до набрання рішення у справі законної сили, та в разі задоволення направити відповідну ухвалу приватному виконавцю виконавчого округу Закарпатської області Пивоварову Юрію Георгійовичу.

Заява обґрунтована тим, що приватним виконавцем вчиняються активні дії, спрямовані на примусове стягнення, а виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа, тому вважає, що своєчасне невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості повернення стягнутих коштів з боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом оскарження є правомірність вчинення приватним нотаріусом відповідного виконавчого напису на підставі договору №630030985 від 18.09.2013 року, який був укладений між позивачем та АТ «Альфа-Банк» про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є відповідач ТОВ «Дебт Форс, заборгованості за кредитним договором на загальну суму 90185,84 грн.

З долучених матеріалів вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. 08.06.2021 відкрито виконавче провадження № 65724942 на підставі вищевказаного виконавчого напису.

08.07.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Ю.Г. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, спрямованих проти недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання ухваленого на його користь судового рішення, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 13 серпня 2021 року у справі №902/1264/20 зазначив, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність чи невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження, без нових звернень до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 20 грудня 2017 № 7861, вчиненого Приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь - яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) касаційний суд погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. Зазначено, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Також, у цій постанові вказано, що: «При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову».

У постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 922/4587/13 викладено правову позицію згідно з якою: «достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви».

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII, нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Вбачається, що виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Фактично законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Вирішуючи подану заяву суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

Такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із позовними вимогами позивача, у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

Суддя також враховує, що оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Тобто, у таких немайнових спорах має досліджуватися, зокрема, чи зможе позивач ефективно захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі №910/11857/20.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення поданого ним позову, про які він просить, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог позивача щодо забезпечення його позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, які просить застосувати позивач ОСОБА_2 , предметом позову оспорювання виконавчого напису нотаріуса; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів забезпечення позову прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи, слід дійти висновку, що невжиття судом заходів забезпечення позову ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у вказаній цивільній справі для забезпечення позову до набрання судовим рішенням у справі законної сили, стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису приватного нотаріуса необхідно зупинити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149 - 153, 157, 259 - 261, 353 - 355 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за ОСОБА_2 , інтереси якого представляє ОСОБА_1 , до ТОВ «Дебт Форс», третя особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна; приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 12.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатова Аліна Анатоліївна, зареєстрованого в реєстрі за № 4748, в межах виконавчого провадження ВП № 65724942, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрієм Георгійовичем.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом), для вжиття відповідних заходів.

Представник заявника: адвокат Трофімов Андрій В`ячеславович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000534 від 29.12.2015, адреса: 10014, м.Житомир, вул.Кафедральна, 4А, офіс 7.

Заявник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс", , адреса: 02121, м.Київ, Харківське шосе, буд.201/203, офіс 602.

Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, адреса: 07402, Київська область, м.Бровари, вул.Шевченка, 13, офіс 7.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Пивоваров Юрій Георгійович, 88018, Закарпатська область, м.Ужгород, площа Кирила та Мефодія, 1, офіс 41-В.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч. 11 ст.153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Хустського

районного суду: Ткач О.О.