ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2024 року

м. Харків

справа № 639/2023/23

провадження № 22-ц/818/862/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2023 року, постановлене суддею Марченком В.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.01.2014 року у розмірі 94 807, 14 гривень, та судові витрати у розмірі 2 684, 00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 22.01.2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 , отримав кредит у розмірі 1 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості строком повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов договору ОСОБА_1 , зобов`язався щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості, проценти за користування кредитом.

У порушення умов кредитного договору від 22.01.2014 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 22.02.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 84 807, 14 грн., а саме: 77 555, 68 грн. - заборгованість за тілом кредита; 1 7 251, 46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 22.01.2014 року станом на 22.02.2023 року у розмірі 94 807 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот сім) грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення.

Зазначає, що банком надані неналежні та недопустимі докази, вказує, що саме по собі звернення відповідача до банку із заявою про надання кредиту, погодження сторонами умов кредитування та підписання кредитного договору не є доказом фактичного отримання позичальником коштів. Вказує, що банком не було надано доказів на підтвердження відкриття банківського рахунку, видачі кредитної картки із зазначенням її реквізитів, доказів зарахування коштів, також не надано до суду першої інстанції виписки по даному рахунку або будь-яких інших доказів перерахування кредитних коштів на картку чи рахунок відповідача. Посилається на висновки постанови Верховного Суду від 03 липня 2019 року.

Банк надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що розташовані на офіційному сайті банку складають договорі про надання банківських послуг, тобто в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах, таким чином між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі, який чинному законодавству не суперечить. Вказує, що з Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розмірі комісій, штрафів тощо, отже сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Наголошує, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказом у справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий. Зазначає, що банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням того, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито рахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, також вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.01.2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват банку.

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

До позовної заяви долучено витяг з Умов та правилам надання банківських послуг в «ПриватБанк» та Тарифи Банку, на яких відсутній підпис сторін договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 22.02.2023 року за договором від 22.01.2014 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 94 807, 14 грн., а саме: 77 555, 68 грн. - заборгованість за тілом кредита; 71 251, 46 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 22.02.2023 року склалась заборгованість за тілом кредита у сумі 77 555, 68 грн. та заборгованість за простроченими відсотками у сумі 17 251, 46 грн.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 22 січня 2014 року процентна ставка не зазначена.

Вказана анкета-заява взагалі не містить необхідних даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, крім особистих даних та підпису відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, зокрема, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що анкета заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг підписана відповідачем 22.01.2014 року, а додана до неї довідка від 10 серпня 2020 року (а.с. 44-46 т. 1 ) підписана відповідачем, між тим в ній зазначено, що інформація у цій довідці зберігає чинність та є актуальною до 25 серпня 2020 року.

Отже, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22 січня 2014 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить інформації про вид кредиту, строку повернення кредиту (користування ним), відповідальності позичальника за невиконання договору .

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач сплачував заборгованість за договором, що відображено в графі «Сума погашення за наданим кредитом».

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі.

З огляду на викладені вище обставини та умови кредитування, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентної ставки.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов і Тарифів кредитування.

Із виписки по рахунку позивача вбачається загальна сума витрат відповідача за спірний період (з 22 січня 2014 року по 24 лютого 2023 року) становить 493 100,05 грн.; відповідачем було погашено заборгованості за кредитним договором на загальну суму 398 292,91 грн.; баланс складає 94 807,14 грн.

Разом з тим, із вказаної виписки також вбачається, що банком нараховувались відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 19 808,58 грн.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що різниця між фактично витраченими та погашеними відповідачем коштами становить 74 998,56 грн. (94 807,14грн. 19808,58грн.)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту 74 998,56 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки позов задоволено на 79.1%, то з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2123,04 грн. (2684 х 79,1%), за подачу апеляційної скарги підлягає стягнення судовий збір з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 у сумі 841, 43 грн (4026 х 20,9%).

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2023 року - скасувати.

Позов Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 74 998,56 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Перерозподілити судові витрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1281, 61 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна