Дата документу 26.02.2024 Справа № 335/8414/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/8414/22 Головуючий у 1 інстанції Провадження № 22-ц/807/430/24 Апаллонова Ю.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенка Е.А.

Трофимової Д.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Димитрашка Дениса Володимировича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2023 року, повний текст якого складено 11 вересня 2023 року, у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення, в обґрунтування позову вказавши наступне.

Згідно довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужень об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягу з державного реєстру речова прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5 - належать відповідачу.

Концерн «МТМ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послугу з постачання теплової енергії ОСОБА_1 за вищевказаною адресою за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму 5212,69 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості, який додається до цієї заяви. Відповідач, у свою чергу, належним чином не виконував обов`язок сплати цих послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Посилаючись на те, що відповідач є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5, Концерн «МТМ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користьзаборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 5212,69 грн. та судові витрати в розмірі 2481, 00 грн.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, яка утворилась за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в сумі 5212,69 грн., судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2023 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2023 року скасовано, справу призначено до розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2023 року, повний текст якого складено 11 вересня 2023 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, яка утворилась за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в сумі 5212,69 грн., та судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Димитрашка Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову про залишення позовної заяви без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачка не є споживачем послуги з централізованого опалення у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5, та не отримує послуги з централізованого опалення, що було встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року в справі № 335/11194/20, яке набрало законної сили, та має преюдиціальне значення для цієї справи. В цій справі Концерн «МТМ» не наводить нових доказів, а лише зазначає інший період нарахування заборгованості за опалення. Вказані нежитлові приміщення відносяться до неопалювальних підвалів, що підтверджується нормами законодавства, а також результатами обстеження, складеними Громадською організацією «Асоціація фахівців з енергоефективності» від 14 січня 2022 року. Опалювальні прилади обігріву (радіатори) у вказаних приміщеннях відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачка, як споживач, не позбавлена обов`язку утримувати майно, в тому числі оплачувати житлово-комунальні послуги, який належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а надані позивачем розрахунки не спростовані відповідачкою. Система опалення спірного приміщення ОСОБА_1 є невід`ємною складовою централізованої системи опалення теплопостачання будинку, в якому воно розташоване. Відповідачка самовільно заізолювала теплоносії та не вирішила у встановленому законом порядку питання відключення від мережі централізованого опалення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач (індивідуальний) фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, підвалу літ. А-5, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,1 кв.м., та приміщення 42-а, загальною площею 50,2 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14.07.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І, і зареєстровано у реєстрі за № 7901, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 27-30).

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29 січня 2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються законами України "Про теплопостачання", "Про житлово-комунальні послуги", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (діяли до 30.04.2022), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019р., умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

В пункті 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630) передбачено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показами пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири (приміщення).

У ч.1ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим відмова від оплати таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору є безпідставною та не береться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого покладається і на споживача, і на теплопостачальну організацію, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

У даному випадку між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 як споживачем склалися фактичні договірні відносини, за якими у приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5, надавалися житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, нарахування плати за які здійснювалися Концерном «МТМ».

Позивачем було нараховано оплату у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року за надані послуги з теплопостачання до вказаного приміщення, належного ОСОБА_1 , на загальну суму 5212,69 грн., але відповідачка за вказаний період жодних оплат за надані послуги не здійснювала, тому утворилась сума заборгованості за вказаний період в зазначеному розмірі.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за ст. 612 ч. 1 ЦК України.

ОСОБА_1 заперечувала факт надання послуг до належного їй приміщення, вказуючи про відсутність у ньому мереж теплопостачання.

Вирішуючи питання надання відповідачу вказаних послуг з теплопостачання та їх споживання останнім, суд виходив із наступного.

Будинок за адресою: АДРЕСА_3 , є багатоквартирним та підключений до системи централізованого опалення, до якої теплову енергію постачає Концерн «МТМ».

Отже, система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому вона розташована, тобто, у такому разі факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим та доведеним.

Так, у зв`язку з тим, що спірний об`єкт надання послуги має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2020-2021 року, відповідно до яких Концерном «МТМ» було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя приймає виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Відповідно до Правил № 630, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до пунктів 24, 25 Правил споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно з п. 1 Розділу ІІІ Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійнодіючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування, яке передається до органу місцевого самоврядування протягом п`яти робочих днів із дня його прийняття, а орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендацій Комісії.

В матеріалах справи відсутні докази звернення у встановленому законом порядку ОСОБА_1 до органу місцевого самоврядування із заявою про відключення від централізованого опалення, а також відповідне рішення органу місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Так, наказом ДП «УкрНДНЦ» від 13.12.2017 року №414 методом підтвердження за позначенням прийнято національний стандарт ДСТУ ЕN 12831-3:2017 «Енергоефективність будівель. Метод розрахунку проектного теплового навантаження. Частина 1. Теплове навантаження, Модуль М3-3» з набранням чинності з 15 грудня 2017 року.

Цей стандарт введено вперше і застосування його вносить низку суттєвих змін у спосіб обчислення тепловтрат приміщень, зокрема при визначенні теплового навантаження будівлі обов`язковим є врахування потенційних втрат тепла до суміжного простору. У межах цього стандарту суміжним простором може бути: інше опалювальне приміщення в межах одного будівельного об`єкта; інша будівельна особа в межах тієї ж будівлі (наприклад, сусідня квартира); неопалювальний простір (неопалювальне горище/підвал, неопалювальний зимовий сад тощо); сусідня будівля.

Таким чином, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

В матеріалах справи міститься Акт обстеження системи теплоспоживання від 30.01.2019 року, який складено уповноваженими представниками позивача до спірного періоду, і яким встановлено, що приміщення, яке належить відповідачу опалюється, теплоносій на загально будинкову систему подано (а.с 24).

Згідно з актом приймання виконаних робіт з утеплення трубопроводу (а.с.61) відразу після придбання відповідачем вищевказаного приміщення, а саме 28.08.2015 р., було виконано утеплення трубопроводу опалення, який проходить через приміщення. Вказаний акт не містить відомостей про присутність під час проведення робіт представника позивача, узгодження проведення вказаних робіт з теплоносієм з позивачем, а свідчить про самостійну ініціативу відповідача без дотримання встановленого порядку на створення обставин не надання послуг з теплопостачання.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що у спірному приміщенні наявний трубопровід опалення.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що утеплення трубопроводу опалення відповідачем самостійно без узгодження із позивачем, без дотримання процедури, не означає відсутність надання та споживання комунальних послуг з опалення, так як і утеплення трубопроводу опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що результати обстеження, складені Громадською організацією «Асоціація фахівців з енергоефективності» від 14 січня 2022 року, які містяться в матеріалах справи не є належним доказом неотримання відповідачкою послуг теплопостачання. Крім того, у вказаних результатах обстеження зазначено, що у спірному приміщенні проходить інженерна мережа (трубопровід системи опалення).

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що у разі наявності у ОСОБА_1 претензій щодо температурного режиму, вона може звернутися з відповідною претензією до Конценрну «МТМ», а у разі бездіяльності останнього до суду з відповідними вимогами.

Таким чином, ураховуючи те, що відповідачкою не доведено факт відключення спірного приміщення від мереж централізованого опалення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Концерн «МТМ» мав право на нарахування та правильно нарахував відповідачу основний борг за поставлену теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , підвал літ.А-5, в період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 5212,69 грн.

Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано та альтернативний розрахунок не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що в рішенні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2022 року в справі № 335/11194/20, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення для цієї справи, судом встановлено, що вона не є споживачем послуги з централізованого опалення у спірному нежитловому приміщенні та не отримує послуги з централізованого опалення.

Судом першої інстанції вказаним доводам надана належна оцінка, з якою погоджується колегія суддів.

Так, суд в рішенні в справі № 335/11194/20, оцінивши результати обстеження, складені Громадською організацією «Асоціація фахівців з енергоефективності» від 14 січня 2022 року, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ», оскільки позивачем не доведено факт споживання відповідачем теплової енергії у заявленому в позові обсязі та не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості у зазначеному розмірі.

Однак, у вищевказаному рішенні судом не встановлювався факт відключення ОСОБА_1 від централізованого опалення, що є необхідною умовою для звільнення від оплати за вказані житлово-комунальні послуги.

Колегія суддів, проаналізувавши рішення суду в справі № 335/11194/20, вважає, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що останнє не має преюдиційного значення для цієї справи, оскільки мотиви рішення, правова кваліфікація спірних правовідносин, а також оцінка судом конкретних обставин справи, які не оспорювалися, не мають преюдиційного значення.

Те, що ОСОБА_1 є споживачем послуги з централізованого опалення підтверджується тим, що вона є власником приміщення у багатоквартирному будинку, в якому наявна система централізованого опалення та від якої останній не відключено у встановленому законом порядку, що свідчить про отримання відповідних житлово-комунальних послуг.

Отже, зібраними у справі доказами не підтверджується те, що на час надання відповідачу комунальних послуг позивачем спірне приміщення перебуває у статусі неопалювального та через нього не проходять відповідні трубопроводи. Натомість, враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказані приміщення є опалювальними.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам, які зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву, та яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Димитрашка Дениса Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 вересня 2023 рокув цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий В.Ю. Бєлка

Судді: Е.А. Онищенко

Д.А. Трофимова