Справа № 314/3739/23
Провадження № 2/314/159/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/3739/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за участю представника позивачки ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 18.12.1987 позивачка і відповідач зареєстрували шлюб. Неповнолітній дітей подружжя натепер не має.

Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені, відповідач проживає окремо від позивачки.

За час шлюбу сторони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 1 993535,00 грн, автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску, чорного кольору, вартістю 1241007,00 грн, автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2005 року випуску, вартістю 193387,00 грн.

У порядку поділу спільного майна подружжя позивачка просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску, визнати за відповідачем право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки Skoda, моделі модель Superb, 2005 року випуску, стягнути з відповідача компенсацію вартості частки спільного майна подружжя у сумі 945915,00 грн та судові витрати.

Ухвалою суду від 15.08.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

20.09.2023 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якій він зазначив, що автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску, належить не йому, а його старшому сину ОСОБА_5 , який був придбаний за його власні кошти, тому повністю заперечує проти визнання за позивачкою права особистої приватної власності на цей автомобіль.

Щодо визнання за відповідачем права особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Skoda, модель Superb 2005 року випуску, він погоджується у повному обсязі.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача компенсацію вартості частки спільного майна у сумі 945915,00 грн, ОСОБА_2 заперечує, зазначив, що із позивачкою ще до укладення шлюбу вони проживали у належній йому двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому вказану квартиру у липні 1989 року він відповідно до договору міни з доплатою за власні кошти обміняв на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка була приватизована на дружину - ОСОБА_1 та їхнього сина ОСОБА_6 , відповідач зазначає, що добровільно відмовився від участі в приватизації квартири, бо вважав своїм обов`язком забезпечити житлом свою сім`ю. У даній квартирі, зазначив відповідач, він у 2018 році зробив капітальний ремонт, закупив нову техніку та меблі на суму близько 30 тисяч доларів США.

Фактично шлюбні відносини і спільне проживання позивачки та відповідача припинилися 26.04.2022, коли ОСОБА_2 , прийшовши додому за адресою: АДРЕСА_3 ,, де проживав з 1989 року, не зміг потрапити в квартиру, в якій знаходились його особисті речі, спільне майно та грошові кошти, через заміну позивачкою замків. Позивачка сама визначила обсяг особистих речей ОСОБА_2 та передала їх його старшому сину ОСОБА_5 .

Під час телефонної розмови позивачка та відповідач домовились про те, що квартира АДРЕСА_4 разом зі спільним майном, яке знаходиться в квартирі, а також автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2005 року випуску, залишається ОСОБА_1 , а будинок АДРЕСА_1 залишається ОСОБА_2 , тому факт звернення позивачки до суду з даним позовом став для відповідача вкрай несподіваним.

Відповідач погодився надати ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного майна подружжя у сумі 500 000 грн., у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на автомобіль Audi, модель Q5, 2019 року випуску, просив відмовити, задовольнити позовні вимоги про визнання за ним права особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2005 року випуску, позовну вимогу про стягнення компенсації вартості частки спільного майна у сумі 945915 грн задовольнити частково, визначити розмір компенсації вартості частки спільного майна у розмірі 500 000 грн, відмовити у стягнення судових витрат та стягнути з позивачки витрати на надання правової допомоги у розмірі 10000 грн.

27.09.2023 до суду надійшла відповідь представника позивачки адвоката Кравченко О. В. на відзив на позовну заяву, у якій вона зазначила, що доводи відповідача, викладені у відзиві, позивачка вважає необґрунтованими, зазначила, що позивачці достеменно відомо, що ОСОБА_2 придбав автомобіль Audi, модель Q5, 2019 року випуску за час перебування у шлюбі з позивачкою у їхнього спільного сина ОСОБА_6 .

Позивачка не надавала своїх згоди на відчуження вказаного автомобіля, у разі підтвердження продажу спірного автомобіля, з відповідача підлягає стягненню половина дійсної вартості автомобіля.

Доводи відповідача про те, що шлюбні відносини між сторонами припинилися 26.04.2022, не відповідають дійсності. Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин відповідач не надав.

У матеріалах справи відсутні докази будь-яких доказів про домовленість між сторонами щодо порядку і способу поділу спільного майна подружжя та витрат, понесених відповідачем на ремонт квартири АДРЕСА_4 .

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 у 189 році обміняв належну йому квартиру АДРЕСА_5 на квартиру АДРЕСА_4 за власні кошти з доплатою є юридично неможливим. Квартира АДРЕСА_4 належала до державного житлового фонду і у подальшому була приватизована. У 1989 році будь-яка квартира не належала і не могла належати відповідачу на праві приватної власності, оскільки радянське законодавство не передбачало можливості набуття фізичними особами квартир у приватну власність. Доказів здійснення будь-яких доплат відповідач не надав.

Сума компенсації вартості частки у спільному майні в сумі 500 000 грн є несправедливим і не відповідає принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

08.01.2024 представниця позивачки надала до суду заяву про зміну предмета позову, яку обґрунтувала тим, що станом на 23.11.2023 власником спірного автомобіля Audi, модель Q5, 2019 року випуску є ОСОБА_7 , отже зазначений автомобіль вже не належить сторонам у справі, тому змінила позовну заяву, у якій зазначила, що житловим будинком та автомобілем марки Skoda, модель Superb, 2005 року випуску володіє і користується відповідач, який виявив бажання залишити вказане майно за собою. Він фактично мешкає у спільному будинку, оскільки іншого житла він не має. За таких обставин позивачка не заперечує проти визнання за відповідачем права особистої приватної власності на житловий будинок та вказаний автомобіль.

Позивачка своєї згоди на відчуження автомобіля марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску, не давала, відповідач продав вказаний спільний автомобіль з порушенням вимог ст. 65 СК України з метою приховування його від поділу. За таких обставин, половина дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Поділити майно у позасудовому порядку відповідач не погоджується, позивачка звертається до суду із цим позовом, просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2005 року випуску. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного майна подружжя у сумі 1713964,50 грн та стягнути з відповідача судові витрати.

05.02.2024 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, у якій, окрім раніше зазначеного, вказав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/8940/23 від 24.10.2023, яке набрало законної сили 24.11.2023, шлюб між сторонами у справі розірвано.

Автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску ніколи не був спільним сумісним майном подружжя, він був придбаний за кошти старшого сина відповідача ОСОБА_5 і йому завжди належав.

Відповідач зазначив, що він погоджується надати ОСОБА_1 компенсацію вартості частки спільного майна подружжя у сумі 100 000 грн.

09.02.2024 представник позивачки надала суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій, окрім раніше зазначеного, вказала, що замки на вхідних дверях квартири АДРЕСА_4 були пошкоджені 26.04.2022 самим відповідачем під час конфлікту під час спроби завдання позивачці тілесних ушкоджень, після того сторони продовжували разом проживати та вести спільне господарство.

У жовтні 2022 року після масованих ракетних обстрілів м. Запоріжжя позивачка задля збереження власного життя і здоров`я тимчасово виїхала до м. Києва, перед від`їздом подружжя домовилося змінити замки на вхідних дверях у квартиру АДРЕСА_4 , після зміни замків позивачка передала відповідачу комплект ключів від квартири.

Рішення про розірвання шлюбу з відповідачем позивачка прийняла у квітні 2023 року, після того, як дізналася про наявність у відповідача дорослої (на той час 18-річної) позашлюбної дочки.

ОСОБА_2 набув право власності на автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску на підставі договору купівлі-продажу № 2342/2023/3596205 від 10.01.2023, укладеного з ОСОБА_6 .

05.07.2023 ОСОБА_2 продав указаний автомобіль ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу №2342/2023/3917309 від 05.07.2023. Своєї згоди на продаж автомобіля позивачка не давала.

21.09.2023 ТОВ «Авто-Статус», що діяло за дорученням ОСОБА_5 на підставі договору комісії №6479/23/1/015297 від 20.09.2023 продало зазначений транспортний засіб ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № 6479/23/001358 від 05.07.2023.

Позивачка своєї згоди на відчудження вказаного автомобіля не давала.

Додані до відзиву заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є недопустимим доказами з огляду на те, що не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Допит свідків здійснюється безпосередньо у судовому засіданні, проте будь-яких заяв щодо виклику зазначених осіб як свідків відповідач не надав.

Крім того, повідомлені в заявах відомості є недостовірними і не узгоджуються з позицією відповідача, оскільки ОСОБА_2 вказує, що ОСОБА_1 змінила замки у квартирі у квітні 2022 року, а у заяві ОСОБА_8 зазначено, що замки він змінював у липні 2022 року.

Будь-яких інших доказів, які підтверджують придбання автомобіля марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску за особисті кошти чи використання коштів від продажу автомобіля в інтересах сім`ї відповідач не надав. Твердження відповідача про те, що даний автомобіль був придбаний за кошти старшого сина відповідача ОСОБА_5 не відповідає дійсності.

У вересні 2021 року позивачка та відповідач вирішили придбати для потреб сім`ї автомобіль на аукціоні у США, де їх син ОСОБА_6 вже придбав собі автомобіль у такий спосіб. З огляду на те, що грошей для купівлі бажаного транспортного засобу у них не вистачало, вони залучили до процесу придбання їх сина ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 уклав з ТОВ «Карс Вест» договір на придбання та доставку автомобіля, 04.10.2021 оплатив послуги за вказаним договором у сумі 26750,00 грн.

19.01.2022 після проведення аукціону на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були виписані три інвойси на придбання автомобіля на загальну суму 28140,00 доларів США.

Зазначені інвойси були оплачені 20.01.2022.

06.09.2022 ОСОБА_6 , сплатив 354500,00 грн за митне оформлення вказаного автомобіля і 09.09.2022 видав довіреність на ім`я ОСОБА_10 на ввезення даного автомобіля на територію України та на проведення його реєстрації.

Після реєстрації права власності на автомобіль Audi 10.01.2023 ОСОБА_6 продав зазначений транспортний засіб ОСОБА_2 , який придбав його за спільні кошти подружжя.

Запропонований відповідачем розмір компенсації вартості частки у спільному майні в сумі 100 000 грн є несправедливим і не відповідає принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності подружжя.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначив, що у житловому будинку у с. Тернівка відповідачка не з`являлася вже більше 15 років, ініціатором розлучення був саме відповідач, автомобіль марки Audi, модель Q5, 2019 року випуску ніколи не був спільним сумісним майном подружжя, він був придбаний за кошти старшого сина відповідача ОСОБА_5 і йому завжди належав.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

18.12.1987 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Комунарської районної ради народних депутатів міста Запоріжжя Запорізької області 18.12.1987, актовий запис № 837.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24.10.2023, шлюб між сторонами у справі розірвано, рішення набрало законної сили 24.11.2023.

У період зареєстрованого шлюбу з 18.12. 1987 по 24.11. 2023 сторони набули право спільної сумісної власності на таке майно:

1. Житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 357,5 кв.м., вартістю 1 993 535,00 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто три тисячі п`ятсот тридцять п`ять) гривень 00 копійок, що зареєстрований на ім`я відповідача на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2 , виданого Тернівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 09.11.2004. Право власності на житловий будинок зареєстроване за відповідачем 14.11.2013, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 338701073 від 11.07.2023, номер запису про право власності 3620285.

2. Автомобіль марки Skoda, моделі Superb, тип легковий седан, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 193 387,00 (сто дев`яносто три тисячі триста вісімдесят сім) гривень 00 копійок, що зареєстрований на ім`я позивачки на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого РЕВ МРВ ДАІ № 1,2 при УМВС України в Запорізькій області 29.09.2007.

3. Автомобіль марки Audi, моделі Q5, 2019 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 1 241 007,00 (один мільйон двісті сорок одна тисяча сім) гривень 00 копійок.

Зазначений транспортний засіб був зареєстрований на ім`я відповідача на підставі договору купівлі-продажу № 2342/2023/3596205 від 10.01.2023, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частина друга цієї ж статті визначає, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідач визнав, що автомобіль марки Skoda, моделі Superb, тип легковий седан, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 є об`єктом права спільної сумісної власності і не заперечував проти визнання за ним права особистої приватної власності в порядку поділу спільного майна подружжя та стягнення з нього на користь ОСОБА_1 компенсації вартості частки цього автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтовного сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Належність автомобіля марки Audi, моделі Q5, 2019 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 та вказаного житлового будинку до об`єктів спільної сумісної власності подружжя відповідачем заперечується, оскільки автомобіль був придбаний за час окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 26.04.2022 та за кошти старшого сина ОСОБА_5 , а житловий будинок побудований за особисті кошти відповідача.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 372/504/17 від 21.11.2018.

На підтвердження будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 за особисті кошти відповідача належними та допустимими доказами не підтверджено. Надані Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЗП 00004-003790, Рішення Тернівської сільської ради народних депутатів від 28.01. 1993 року, та заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої запорізької державної нотаріальної контори Гришиною В.І. 2401. 1991 року, не є такими доказами.

Твердження відповідача щодо придбання автомобіля марки Audi, моделі Q5, 2019 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 за час окремого проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин з 26.04.2022 та за кошти старшого сина ОСОБА_5 не відповідають фактичним обставинам.

На їх підтвердження не надано належних та допустимих доказів.

Додані до відзиву заяви ОСОБА_8 і ОСОБА_9 є недопустимими доказами з огляду на таке.

За змістом ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

За змістом приписів статті 230 ЦПК України допит свідків здійснюється судом безпосередньо у судовому засіданні. Можливість викладення показань свідків у письмовій заяві чинним ЦПК України не передбачена.

Будь-яких заяв щодо виклику зазначених осіб як свідків відповідач не подав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 24.10.2023, яким шлюб між сторонами у справі розірвано, час фактичного припинення шлюбних відносин, ведення спільного господарства не встановлювався.

27.09.2021 ОСОБА_6 (клієнт) уклав з ТОВ «Карс Вест» (виконавець) договір на придбання та доставку автомобіля № СЕО 32709, за яким виконавець зобов`язувався за винагороду за кошти клієнта придбати автомобіль на спеціалізованому аукціоні в США та організувати його доставку в Україну, а також надати клієнтові супутні послуги.

04.10.2021 ОСОБА_6 оплатив послуги за вказаним договором у сумі 26 750,00 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 04.10.2021.

19.01.2022 після проведення аукціону на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були виписані три інвойси на придбання автомобіля Audi на загальну суму 28 140,00 доларів США (по 9380 доларів США з кожного).

Зазначені інвойси були оплачені 20.01.2022, що підтверджується відповідними квитанціями АТ КБ «Приватбанк».

06.09.2022 ОСОБА_6 сплатив 354 500,00 гривень за митне оформлення вказаного автомобіля, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 06.09.2022.

09.09.2022 ОСОБА_6 видав довіреність на ім`я ОСОБА_10 на ввезення автомобіля на територію України та на проведення реєстрації права власності на нього. Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Абрамовим М.О. 09.09.2022 за р. № 522.

Після реєстрації права власності на автомобіль Audi, 10.01.2023 ОСОБА_6 продав зазначений транспортний засіб ОСОБА_2 , який придбав його за спільні кошти подружжя.

05.07.2023 ОСОБА_2 продав указаний автомобіль ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 2342/2023/3917309 від 05.07.2023. Своєї згоди на продаж автомобіля позивачка не давала.

21.09.2023 ТОВ «Авто-Статус», що діяло за дорученням ОСОБА_5 на підставі договору комісії № 6479/23/1/015297 від 20.09.2023, продало зазначений транспортний засіб ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу № 6479/23/001358 від 05.07.2023.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Автомобіль є цінною річчю, а тому його продаж може здійснюватися за письмової згоди другого з подружжя.

Відповідно до частини четвертої статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом наведених норм, факт використання коштів отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Будь-яких доказів, які підтверджують придбання автомобіля Audi за особисті кошти чи використання коштів від продажу автомобіля в інтересах сім`ї відповідач не надав.

Відповідачем не надано доказів придбання автомобіля Audi за кошти старшого сина відповідача, ОСОБА_5 .

Згідно із пунктом 22 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.11.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З урахуванням наведеного, у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 01 березня 2023 року у справі № 359/10855/19, від 13 грудня 2023 року у справі № 501/484/22.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна за змістом норма закріплена у ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої і третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом

З огляду на те, що шлюбний договір між подружжям не укладався, будь-яких інших домовленостей щодо спільного майна між ними немає, частки сторін у праві власності на спільне майно є рівними, відтак, кожній стороні має належати по 1/2 (одній другій) частці у праві власності на вказане вище майно.

Згідно із ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених Цивільним кодексом України.

Отже, поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки за правилами ч. 2 ст. 364 ЦК України.

За змістом ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

При цьому для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки та врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм.

Отже, при вирішення спору про поділ майна подружжя слід визначити такий спосіб поділу майна, який за установлених у кожній конкретній справі обставин, є найбільш прийнятним для обох сторін та відповідає бажанню сторін і засадам розумності та справедливості.

На сьогодні житловим будинком та автомобілем марки Skoda, моделі Superb, тип легковий седан, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 володіє і користується відповідач, який виявив бажання залишити вказане майно за собою. Зокрема, він фактично мешкає у спільному будинку, оскільки іншого житла він не має. За таких обставин, позивачка не заперечує проти визнання за відповідачем права особистої приватної власності на житловий будинок та вказаний автомобіль.

Позивачка своєї згоди на відчуження автомобіля марки Audi, моделі Q5, 2019 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 не давала. Відповідач продав указаний спільний автомобіль з порушенням вимог статті 65 СК України, з метою приховати його від поділу. За таких обставин, половина дійсної вартості автомобіля на час розгляду справи підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Отже, компенсація вартості спільного майна становить 1 713 964,50 (один мільйон сімсот тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 50 копійок.

Відповідач заперечень щодо оціночної вартості майна не надав.

Інші аргументи відповідача до предмета спору не належать.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

У порядку спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) право особистої приватної власності на:

- житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 357,5 кв.м;

- автомобіль марки Skoda, модель Superb, тип легковий седан, 2005 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Стянути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: : АДРЕСА_3 ) компенсацію вартості частки спільного майна подружжя у сумі 1713964,50 грн (один мільйон сімсот тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири гривні 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у сумі 13420 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.06.2024.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

13.06.2024