Провадження № 2-з/643/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Осадчого О. В.,

за участю секретаря судового засідання Ткачова Д. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 643/12095/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 125 294 грн, завдану внаслідок залиття квартири, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2023 комісією КП «Жилкомсервіс» складено акт залиття. При комісійному обстеженні встановлено, що побутове залиття квартири АДРЕСА_1 відбулось внаслідок пориву гнучкого шлангу на змішувач на кухні мешканців квартири АДРЕСА_2 внутрішньо-квартирними комунікаціями. Власником квартири АДРЕСА_1 є відповідач. Посилаючись на положення ст. 13, 319 ЦК України, позивач зазначає, що відповідач, як власник майна, повинна нести відповідальність за завдану їй шкоду внаслідок залиття квартири, оскільки власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

22 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову у цій справі, у якій просить:

-заборонити відчуження квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 , до набрання рішенням суду законної сили

-до вирішення справи по суті та набрання законної сили рішення суду у даній справі заборонити будь-яким державним реєстраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Деражвного реєстру Іпотек, чи іншим особам, уповноваженим вчиняти реєстраційні дії у вказаних реєстрах, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 добровільно відмовляється відшкодувати спричинену ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, що змузило позивача звернутись до суду за захистом порушеного права. Також у заяві зазначено про існування реального спору між сторонами, що може свідчити про можливість подальшого відчуження нерухомого майна, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_2 , на підтвердження чого додає відповідну довідку.

Заява передана до провадження судді 23 січня 2024 року.

Розгляд заяви про забезпечення позову проводиться без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, заслухавши думки учасників провадження, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретнім заходом до забезпечення позову і можливім предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Постанова Верховного Суду від 08.07.2021 у справі № 400/5954/20).

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі № 826/8556/17, від 25 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, від 10.12.2019 у справі № 153ІЗ-19.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою наддасть змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Вище наведене кореспондується з практикою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачем заявлені вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 125294 (сто двадцять п`ять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн. 00 коп., який позивачем визначено з посиланням на висновок експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С.Бокаріуса» № 20050 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження.

Із доданої до заяви про забезпечення позову Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 353115851 від 05.11.2023 слідує, що чотирикімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , належить на праві власності ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Та як вже зазначалося вище заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Слід зазначити, що у справі триває підготовче провадження, підготовче засідання відкладалось за клопотанням представника відповідача, заяв по суті від відповідача не надходило.

Заявлені позивачем позовні вимоги є вимогами майнового характеру та, на переконання суду, обраний позивачем захід забезпечення позову не є співмірним з предметом спору у даній справі, оскільки вартість чотирикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4 , значно перевищує заявлену позивачем ціну позову.

Окремо слід зазначити, що вжиття заходів забезпечення цивільного позову, про які у заяві просить позивач, жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та забезпечення балансу інтересів учасників спірних правовідносин.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Одночасно суд зазначає, що ОСОБА_1 не долучено до заяви актуальної довідки про право власності на вищевказану квартиру, тобто довідки станом на день подання заяви про забезпечення позову.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, характер спірних правовідносин, оцінивши надані докази, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Разом з цим, суд зазначає, що позивач або його представник не позбавлений можливості подавати суду докази, а також заявляти клопотання про забезпечення позову у порядку, встановленому процесуальним законом.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 260, 353 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 643/12095/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, може подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. В. Осадчий