Справа № 303/5161/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказуючи, що вона та відповідач уклали шлюб 11 листопада 2006 року. Від шлюбу в них народилися ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між нами. Вони припинили спільне проживання, а рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 травня 2024 року у справі № 303/3753/24 шлюб між ними розірваний. Відповідач не опікується дітьми, не надає їм жодної матеріальної підтримки та забезпечення, обов`язки по утриманню дітей не виконує. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Донька Адріанна у 2024 році закінчила навчання у ліцеї № 6 м. Мукачева, менша донька Ксенія є ученицею 8 класу даного навчального закладу. Старша донька є абітурієнткою, готується продовжувати здобувати освіту у вищому навчальному закладі. Менша дитина відвідує гуртки та індивідуальні заняття, що потребує додаткових матеріальних витрат. Вона працює комірником у ПП «Натяжні стелі BRITON» у м. Мукачеві. Чоловік офіційно працевлаштований на приватному підприємстві «Атон Сервіс» в с. Кольчино Мукачівського району, а також отримує додатковий дохід від виготовлення виробів з дерева. Будучи молодою та здоровою людиною, має можливість та обов`язок надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Дітей від іншого шлюбу та непрацездатних батьків відповідач не має. Просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від отриманого відповідачем доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову, тобто з 14 червня 2024 року.

08.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України виходячи з наступного. Після припинення спільного проживання з відповідачкою, але до офіційного розлучення він надавав матеріальну допомогу позивачці: один раз в розмірі 4900,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №347671864 від 27.04.2024; два рази на картку старшої доньки ОСОБА_3 , у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №352977934 від 12.05.2024, а також у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №363139342 від 10.06.2024. Крім того, він один раз на тиждень купляє донькам молочні продукти (сирки, йогурти, молоко і т.д.) орієнтовно на 700,00 грн. Також він на прохання доньок неодноразово надавав їм грошові кошти в різних розмірах. По можливості він відводить дочок в школу, разом з ними проводять час, гуляє в парку, коли діти їдуть на відпочинок, то відводить і зустрічає їх з потягу. Усі заяви позивачки та викладені нею доводи стосовно того, що він жодної матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, не відповідають дійсності, відповідно вимога позивачки про стягнення аліментів є надуманою та передчасною, оскільки це його рідні доньки, яких він любить і буде матеріально допомагати незалежно від наявності рішення суду з цього приводу. У теперішній час він офіційно працевлаштований в ТзОВ «Атон Сервіс» на посаді слюсаря з виготовлення деталей та вузлів систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації та отримує постійний заробіток в середньому 15 000,00 грн щомісяця, що підтверджується довідкою №2 від 27.06.2024 виданою ТзОВ «Атон Сервіс». Твердження позивачки про його, нібито додатковий дохід від виготовлення виробів з дерева не відповідає дійсності, оскільки виготовлення виробів з дерева - це його хобі, а не джерело доходу. Позивачкою також не враховано те, що він має захворювання, що підтверджується консультацією травматолога від 28.06.2024, рентген дослідженням хребта від 28.06.2024 та результатами магнітно-резонансної томографії від 03.07.2024. У зв`язку з хворобою йому важко працювати і він не має можливості мати додаткову роботу, яка пов`язана з фізичним навантаженням. Додатково просив суд врахувати, що в зв`язку з хворобою він потребує постійного лікування, що тягне за собою фінансові витрати. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватись при розгляді справи про стягнення аліментів, як обов`язкові витрати, які він не може не здійснювати. Він згоден сплачувати на утримання дітей 3000,00 грн на місяць, або мінімальний гарантований розмір аліментів передбачений ч. 2 ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до досягнення найстаршою донькою повноліття). Просив частково задовольнити позов, встановити розмір аліментів на користь ОСОБА_1 з нього, на утримання спільних доньок у розмірі 3000 грн, або не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до досягнення старшою донькою повноліття).

11.07.2024 позивачка подала відповідь на відзив у якому зазначила, що піклування про неповнолітніх дітей, забезпечення здобуття ними освіти та надання матеріальної підтримки є обов`язком батьків. Вона не заперечує щодо надання відповідачем коштів на утримання дітей у зазначеному ним розмірі, проте, переконана, що така його допомога за відсутності судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей не матиме постійного характеру. Про правильність її думки свідчить різке, майже вдвічі зниження розміру отриманих відповідачем доходів у травні 2024 року у порівнянні з доходами на тому ж місці роботи у березні та квітні поточного року. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 17 - ти річна донька Адріанна у 2024 році здобула середню загальну освіту, на даний час бере участь у вступній кампанії до вишів України. Проходить обстеження та лікування у невролога у зв`язку із щоденними судомами, для встановлення діагнозу отримала направлення на МРТ, приймає дороговартісні медичні препарати. 13-ти річна Ксенія відвідує додаткові уроки та гуртки. Вона працює та докладає зусилля для утримання дітей, однак потребує системної участі відповідача у наданні матеріальної допомоги дітям. Запропонований відповідачем розмір аліментів - 3000 грн на утримання доньок явно недостатній та є меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину. Вважає, що відповідачем не надані докази його неспроможності брати участь в утриманні дітей за станом здоров`я. Просила задоволити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки від отриманого ним доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вважає, що таке рішення відповідатиме найкращим інтересам дітей.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.06.2024 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному проваджені з повідомленням сторін, призначено справу до судового розгляду.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, просив розгляд справи проводити без його участі.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків, що передбачений ч.2 ст.51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є позивач та відповідач по даній справі.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що також не заперечувалось відповідачем.

З копії рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.05.2024 вбачається, що даним рішенням розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 листопада 2006 року Виконкомом Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, актовий запис №20.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилався на те, що він бере участь в утриманні дітей, на підтвердження чого надав копії платіжних інструкцій №347671864, №352977934, №363139342.

Суд не бере до уваги вищезазначені копії платіжних інструкцій, оскільки такі платежі здійсненні до пред`явлення позову до суду про стягнення аліментів, тому не мають жодного значення для розгляду справи, оскільки в силу ст. 91 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час позивачкою не заявлено.

Також заперечуючи проти стягнення з нього аліментів у розмірі заявленому позивачкою відповідач просив врахувати його стан здоров`я.

З наданих відповідачем на підтвердження свого стану здоров`я документів вбачається, що ОСОБА_2 встановлено діагноз - остеохондроз хребта, водночас зазначений діагноз не є свідченням його непрацездатності.

Відповідач працює на посаді слюсаря з виготовлення деталей та вузлів систем вентиляції, кондиціонування повітря, пневмотранспорту й аспірації в ТОВ «Атон Сервіс», що підтверджується довідкою від 27.06.2024 №2.

З вищезазначеної довідки вбачається, що дохід відповідача за період з 01.03.2024 по 31.05.2024 склав 47506,77 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою у найбільш продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїм дітям.

Також слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів наявності на утриманні відповідача батьків, інших дітей або інших осіб, які потребують стороннього догляду і цей догляд здійснюється відповідачем.

Маючи на своєму утриманні дітей позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дітей, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію її життя.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки виникли дійсні підстави заявити вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дитини, відповідні доводи позивачки не спростовані, а фактичне часткове визнання позову відповідачем і його позиція про згоду сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 3000,00 гривень у сукупності з іншими матеріалами справи свідчать про усвідомлення батьком свого обов`язку з утримання дитини, вказують на його спроможність надавати матеріальне утримання дитині.

Проте, суд вважає, що аліменти у визнаному відповідачем розмірі 3000,00 гривень на утримання дітей є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей в умовах сьогодення. При цьому, суд звертає увагу, що позивачка просила стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки доходу відповідача, таким чином вона скористалась правом вибору способу стягнення аліментів на утримання дітей саме у частці, а не у твердій грошовій сумі, що є її безумовним правом.

Таким чином, маючи на меті забезпечення достатнього та стабільного матеріального забезпечення дітей, виходячи з матеріального становища сторін, суд вважає, що розмір аліментів необхідно визначити у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Суд вважає, що такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Також суд звертає увагу, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення і т.ін., а також вирішувати питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст. ст. 189, 190 СК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При прийнятті рішення слід застосувати положення ст.191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 258-261, 273, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 185, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) про стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 14.06.2024 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,40 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень, сорок копійок).

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя