справа № 388/227/24
провадження № 2/388/203/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

секретар судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Петрова Тимура Івановича в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

за участі:

прокурора Семенюк В.І.,

встановив:

позивач перший заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Т. Петров, що діє в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, Кіровоградської обласної ради звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», в якому (позові), крім іншого просив:

- стягнути з ОСОБА_1 витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у сумі 12753,93 грн., які зарахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA0011567, отримувач ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/24060300, код отримувача Казначейство України (ЕАП);

- стягнути з ОСОБА_1 витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у сумі 1128,89 грн., які зарахувати в дохід місцевого бюджету на рахунок комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради»: UA5100937, МФО 305299, отримувач КНП «КОЛ КОР», код отримувача 01994942, банк отримувача АТ КБ «Приватбанк» філія у м. Кропивницькому.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, а саме вчинила умисні дії, що виразилися у нанесенні небезпечного для життя у момент заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2 , що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили. На стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 державою в особі Національної служби здоров`я України було понесено витрати на загальну суму 13882,82 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 , як особи винної у злочині.

Ухвалою від 07.02.2024 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Інші заяви по суті справи від учасників справи до суду не надходили.

Ухвалою від 19.06.2024 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

Відповідач, яка про дату, час і місце розгляду справи, була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою останньої, яка міститься у матеріалах справи, - у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення судового засідання до суду не надходило.

Третя особа, звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання за відсутності її представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За наведених вище обставин та положень цивільного процесуального законодавства, зокрема тих, за якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, - суд дійшов висновку про заочний розгляд справи за відсутності учасників, які не з`явились у судове засідання на підставі наявних у суду матеріалів справи.

Прокурор у судовому засіданні підтримала позов обґрунтовуючи свою позиці аналогічно зазначеному у ньому, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Заслухавши прокурора, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи та заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Долинським районним судом Кіровоградської області у межах розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2022 за № 0000011 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, встановлено такі обставини з послідуючим їх викладенням у вироку суду від 19.04.2022 (справа № 388/152/22).

09.01.2022 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_3 , де розпивали спиртні напої. Того ж часу до будинку прийшов ОСОБА_2 , у ході чого, між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на фоні раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка. У ході сварки у ОСОБА_1 на ґрунті словесних образ та протиправних дій ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 , виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 . У подальшому ОСОБА_1 реалізували свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 схопила кухонного ножа та тримаючи його у правій руці умисно нанесла один удар лезом ножа в область лівої частини грудної клітини, чим заподіяла тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва та один удар лезом ножа у передпліччя лівої руки, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді рани верхньої третини лівого плеча потерпілому ОСОБА_2 . У наслідок зазначених дій ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 було спричинено: тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя - проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва; легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я - рана верхньої третини лівого плеча.

Зазначеним вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 19.04.2022 (справа № 388/152/22), який набрав законної сили ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців, із покладенням на останню обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Зі змісту вироку вбачається, що цивільний позов у межах зазначеного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд констатує доведеність факту вчинення ОСОБА_1 умисних дій, які виразилися у нанесенні небезпечного для життя у момент заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_2 .

За даними листа КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» від 16.03.2023 за №1272/02-18/06 ОСОБА_2 у період з 11.01.2022 по 18.01.2022 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та на його лікування закладом витрачено кошти на загальну суму 13882,82 грн (7 л/дн. х 1 983,26 грн = 13882,82 грн), виходячи з розрахунку, зазначеного у листі:

- оплата праці = 1370,83 грн;

- нарахування на заробітку плату = 301,58 грн;

- господарські витрати (предмети, матеріали) = 0,00 грн;

- медикаменти та перев`язувальні матеріали = 131,65 грн;

- продукти харчування = 17,93 грн;

- видатки на відрядження = 0,00 грн;

- оплата комунальних послуг та енергоносіїв = 161,27 гривень.

У вартість ліжко-дня включені витрати здійснені:

- за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет) в сумі 12753,93 грн (7 л/днів *(1370,83 грн+301,58+131,65+17,93);

- за рахунок коштів обласного бюджету (оплата комунальних послуг та енергоносіїв 161,27 грн. за * 7 л/днів) 1128,89 грн.

Докази на спростування розміру спричиненої шкодиу вигляді витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, відповідачем суду не надавались.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Відповідно до положень п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з умовами ч. 1 - ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Положеннями п. 2 указаного Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно до п. 4 зазначеного Порядку стягнуті в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Фінансування КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» здійснювалось Національною службою здоров`я України (далі НСЗУ) за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій відповідно до укладеного між ними Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0384-Е122-Р000 від 06.02.2022. Кошти перераховуються НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Крім того, лікарня провадить свою діяльність за рахунок коштів обласного бюджету, згідно з Планом використання бюджетних коштів на 2022 рік.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» закладом охорони здоров`я є юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

Відповідно до Статуту КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», затвердженого розпорядженням голови Кіровоградської обласної ради №186 ор від 26.06.2021 є багатопрофільним лікарняним закладом охорони здоров`я комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає послуги (третинної/високоспеціалізованої та консультативної поліклінічної) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим Статутом (п.1.3).

Підприємство належить до об`єктів комунальної власності та користується майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, і міст області та закріплене за ним на праві оперативного управління, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремого майна, що здійснюється за згодою власника у встановленому порядку та в межах, установлених законодавством і власником майна або уповноваженим органом. Підприємство здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку (п.1.5, п.1.6).

Засновник підприємства Кіровоградська обласна рада (п.1.9).

Основною метою діяльності підприємства є забезпечення медичного обслуговування населення області, шляхом надання йому високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної медичної допомоги (послуг) в порядку та обсязі, встановлених законодавством.

Відповідно до поставленої мети предметом діяльності підприємства є, серед іншого, створення разом з власником умов, необхідних для забезпечення доступної та якісної медичної допомоги населенню області, організації належного управління внутрішнім лікувально-діагностичних процесом та ефективного використання майна та інших ресурсів підприємства, надання населенню області високоспеціалізованої стаціонарної та амбулаторно-консультативної допомоги та медичних послуг (спеціалізована медична практика) (п.3.1, п.3.2).

Відповідно до п. 5.1. Статуту, майно підприємства є комунальною власністю і закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Відповідно до Статуту Кіровоградської обласної лікарні заклад є неприбутковою бюджетною організацією. Джерелами фінансування обласної лікарні є зокрема бюджетні кошти (державного та місцевих бюджетів) (п. 5.7.2).

Фінансування діяльності Підприємства здійснюється у встановленому порядку за рахунок місцевого та державного бюджету, а також інших джерел, не заборонених законодавством України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Таким чином, медичні послуги надано КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» держава гарантує повну оплату згідно з тарифом за рахунок коштів Державного бюджету України надання громадянам необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, що передбачені програмою медичних гарантій.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» передбачено, що однією з функції Національної служби здоров`я України, як Уповноваженого органу, є укладення, зміна та припинення договорів про медичне обслуговування населення та договорів про реімбурсацію.

У п. 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 410 від 25.04.2018, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі програми відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Тобто, послуги КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено НСЗУ як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.

У пункті 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), визначено, що програма державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій) - програма, що визначає перелік та обсяг медичних послуг (включаючи медичні вироби) та лікарських засобів, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з тарифом, для профілактики, діагностики, лікування та реабілітації у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Реалізація програми державних гарантій медичного обслуговування населення» (КПКВК 2308060) визначено «Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті на реалізацію програми державних гарантій медичного обслуговування населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1086.

Перелік медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України у 2022 році, визначений Порядком реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення у 2022 році, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 29.12.2021.

НСЗУ є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та відповідальним виконавцем бюджетної програми.

В той же час, оскільки НСЗУ витратила державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг - лікування потерпілого, котрий перебував на стаціонарному лікуванні у період з 11.01.2022 по 18.01.2022 з вини ОСОБА_1 - на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», дані кошти необхідно стягнути з ОСОБА_1 та зарахувати до Державного бюджету України.

Згідно до п. 3, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.

Так, як кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину є коштами державного та місцевого бюджетів, не є власними коштами КНП «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» та згідно до п. 4 зазначеного Порядку повинні бути зараховані до відповідного бюджету, інтереси лікарні не порушено, а тому не вбачається підстав для звернення лікувального закладу до суду з даним позовом та стягнення відповідних коштів на рахунок лікувального закладу.

Отже, кошти в сумі 12753,93 грн. підлягають до зарахування на користь Державного бюджету України, а кошти в сумі 1128,89 грн - у дохід місцевого бюджету.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище положення процесуальних норм та норм матеріального права, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог з урахуванням предмету та підстав пред`явленого позову, беручи до уваги те, що винними протиправними діями ОСОБА_1 було завдано шкоду держави в особі Національної служби здоров`я України у вигляді витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , як особи, яка потерпіла від злочину, які підлягають стягненню з винної особи у сумі 12753,93 грн. на користь Державного бюджету України, а кошти у сумі 1128,89 грн - у дохід місцевого бюджету, суд дійшов висновку, що вимога позивача про відшкодування такої шкоди є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню з урахуванням наведених вище мотивів та розрахунків, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту інтересів держави.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи, що позов задоволено повністю з урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 141, 246, 258, 259, 263-265, 268, 270, 273, 281-284, 354 ЦПК України, -

ухвалив:

позовну заяву першого заступника керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Петрова Тимура Івановича в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у сумі 12753,93 грн., які зарахувати в дохід державного бюджету на рахунок: UA0011567, отримувач ГУК у Кіров.обл./тг м.Кропивн/24060300, код отримувача Казначейство України (ЕАП);

Стягнути з ОСОБА_1 витрати на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 у сумі 1128,89 грн., які зарахувати в дохід місцевого бюджету на рахунок комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради»: UA5100937, МФО 305299, отримувач КНП «КОЛ КОР», код отримувача 01994942, банк отримувача АТ КБ «Приватбанк» філія у м. Кропивницькому.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду безпосередньо або через Долинський районний суд Кіровоградської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ст. 289 ЦПК України заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено у силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

- позивач - Знам`янська окружна прокуратура Кіровоградської області, місцезнаходження: вул. Братів Лисенків буд. 5, м. Знам`янка, Кіровоградська область, 27400, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- третя особа - комунальне некомерційне підприємство «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради», місцезнаходження: просп.. Університетський буд. 2/5 м. Кропивницький, 25030, .

Повне рішення суду складено 04.09.2024.

Суддя О.А. Кнуров