Справа номер 489/3420/22 Головуючий суду першої інстанції Костюченко Г. С.
Провадження номер 22-ц/812/231/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2023 року, ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 подала до суду вищезазначений позов, який в подальшому уточнювала та обґрунтовувала наступним.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до її повноліття.

Починаючи з грудня 2019 року, ОСОБА_1 перестав сплачувати аліменти у повному обсязі, внаслідок чого за період з грудня 2019 року по 01 серпня 2022 року утворилася заборгованість у сумі 31 335,52 грн. Пеня за цей період становила 119 208,51 грн.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання з утримання дитини, ОСОБА_2 просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за вказаний період у сумі 100% заборгованості, яка становить 31 335,52 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечував, вказуючи на неправильність розрахування позивачем пені та відсутність його вини у несплаті аліментів за той період, коли роботодавець призупинив з ним трудові відносини.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2023 позов ОСОБА_2 задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 31 335,52 грн та на користь держави судовий збір у сумі 992,40 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_1 не виконував своїх зобов`язань щодо сплати аліментів, він має сплатити неустойку у сумі, вказаній позивачем. На думку суду, розмір пені позивачем розраховано з урахуванням вимог чинного законодавства. З огляду на зазначене суд вважав позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідач наполягав на відсутності його вини у несвоєчасній сплаті аліментів у зв`язку з тим, що відповідні відрахування з його заробітної плати не здійснювалися внаслідок припинення з ним трудових відносин роботодавцем у період воєнного стану та неправильності нарахування пені.

Доводи інших учасників справи

Позивачем через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

У вказаному відзиві позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати за надання їй професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції адвокатом Моргун І. А. у сумі 4500 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2016 року, яке набрало законної сили 30 червня 2016 року, розірвано шлюб між сторонами.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 10 січня 2017 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі зазначеного рішення суду 26 січня 2017 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист.

07 лютого 2017 року державним виконавцем Інгульського ВДВС м.Миколаєва відкрито виконавче провадження №53339169 з виконання цього судового рішення.

Відповідно до інформації, наданої Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 з березня 2017 року до серпня 2019 року працював у ГУ Національної поліції в Миколаївській області. У 2022 році він був працевлаштований у ФОП ОСОБА_5 . Однак, інформація про розмір його заробітної плати з вересня 2019 року до кінця 2022 року відсутня (т.1 а.с.171).

Згідно з наказом №1-К від 15 лютого 2022 року ФОП ОСОБА_5 прийняв на роботу ОСОБА_1 на посаду водія з посадовим окладом у розмірі 6500 грн (т.1 а.с.80).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_5 від 15 березня 2023 року №1 ОСОБА_1 15 лютого 2022 року був прийнятий на посаду водія. Звільнений з посади 31 жовтня 2022 року. У зв`язку з запровадженням в Україні воєнного стану з 24 березня 2022 року з ним було призупинено дію трудового договору. Заробітна плата не нараховувалася (т.1 а.с.170).

12 квітня 2022 року ОСОБА_1 отримав статус внутрішньо переміщеної особи з фактичним місцем проживання у м. Новий Буг Миколаївської області (т.1 а.с.101).

З постанови Миколаївського апеляційного суду від 18 липня 2023 року (справа №489/3741/16-ц) вбачається, що ОСОБА_1 був оскаржений розрахунок заборгованості по аліментам за період з 15 лютого по 31 жовтня 2022 року. Апеляційний суд визнав цей розрахунок неправомірним, вказавши, що при проведенні такого розрахунку за цей період державному виконавцю необхідно враховувати розмір заробітної плати, визначений трудовим договором між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 09.10.2023 №92719, здійсненого головним державним виконавцем Інгульського ВДВС м.Миколаєва Ширком С. з урахуванням вищезазначеної постанови суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 станом на серпень 2022 року мав заборгованість по аліментах у сумі 31 335,52 грн. Станом на 01 жовтня 2023 року заборгованість у повному обсязі не погашена і становила 12 741,02 грн (т.2 а.с.59).

13 вересня 2022 року позивач зверталася письмово до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів. Вказану вимогу відповідач отримав особисто 04 жовтня 2022 року (т.1 а.с.21-26).

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу статей 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із нормами статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі рішення суду мав сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у сумі частки його щомісячних доходів.

Однак, вказаного обов`язку він належно не виконував. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на серпень 2022 року становила суму 31 335,52 грн.

Загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів становив 119 208,51 грн: за грудень 2019 року 5674,91 грн (582,64 х 974 х 1%); за січень 2020 року 1104,72 грн (117,15 х 943 х 1%); за квітень 2020 року 17 322,81 грн (2030,81 х 853 х 1%); за травень 2020 року 234,93 грн (28,58 х 822 х 1%); за червень 2020 року 912,86 грн (115,26 х 792 х 1%); за липень 2020 року 1307,32 грн (171,79 х 761 х 1%); за вересень 2020 року 8113,00 грн (1159,00 х 700 х 1%); за жовтень 2020 року 7753,71 грн (1159,00 х 669 х 1%); за січень 2021 року 6909,58 грн (1197,50 х 577 х 1%); за березень 2021 року 6203,05 грн (1197,50 х 518 х 1%); за травень 2021 року 5472,58 грн (1197,50 х 457 х 1%); за червень 2021 року 9878,65 грн (2313,50 х 427 х 1%); за серпень 2021 року 12 547,79 грн (3437,75 х 365 х 1%); за вересень 2021 року 1795,60 грн (536 х 335 х 1%); за жовтень 2021 року 1209,92 грн (398 х 304 х 1%); за листопад 2021 року 9310,52 грн (3398,00 х 274 х 1%); за грудень 2021 року 3410,51 грн (1403,50 х 243 х 1%); за січень 2022 року 7622,46 грн (3595,50 х 212 х 1%); за лютий 2022 року 4932,34 грн (2680,62 х 184 х 1%); за березень 2022 року 2486,25 грн (1625,00 х 153 х 1%); за квітень 2022 року 1998,75 грн (1625,00 х 123 х 1%); за травень 2022 року 1495,00 грн (1625,00 х 92 х 1%); за червень 2022 року 1007,50 грн (1625,00 х 62 х 1%); за липень 2022 року 503,75 грн (1625,00 х 31 х 1%).

Позивач, звертаючись до суду з позовом, просила стягнути пеню у сумі 100 % заборгованості, а саме 31 335,52 грн.

Суд першої інстанції, стягуючи вказану суму пені констатував, що заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він у добровільному порядку не вжив заходів щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів, він не надав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання відповідача на те, що судом першої інстанції неправильно визначено розмір пені, є хибним. Досліджені судом докази доводять, що загальний розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів становив 119 208,51 грн.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що суд необґрунтовано нарахував пеню за період, коли з ним було призупинено трудові відносини на період воєнного стану, то вони є помилковими.

ОСОБА_1 був обізнаний про наявність у нього аліментного зобов`язання, а отже мав вживати заходів щодо сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Між тим, матеріали справи вказаного не містять. Призупинення трудових відносин з ним не знімає з нього обов`язку сплачувати аліменти.

До того ж вказане ніяким чином не впливає на суму пені, яка була стягнута судом, оскільки за вказаний відповідачем період (лютий-липень 2022 року) йому була нарахована пеня у сумі 12 403,59 грн. Загальний розмір пені 119 208,51 грн, а судом з урахуванням вимог ст.196 СК України пеня була стягнута у розмірі 100% заборгованості по сплаті аліментів, яка становила 31 335,52 грн.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки викладений у ньому висновок є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Щодо розподілу судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін оскаржуваного судового рішення, підстави для розподілу судового збору відсутні.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, яку отримала від адвоката Моргун І. А. у вигляді складання відзиву на апеляційну скаргу, формування пакету документів та направлення їх суду та апелянту. Вона просила відшкодувати їй 4500 грн.

На підтвердження здійснених нею витрат позивач надала договір про надання правової допомоги №06/24 від 05.01.2024, у якому зазначено, що розмір гонорару адвоката за складання відзиву на апеляційну скаргу, формування пакету документів та направлення їх суду та апелянту становить 4500 грн; акт про надані послуги від 25.01.2024; квитанцію від 25.01.2024.

Дослідивши вказане, колегія суддів дійшла висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

Вказана сума є співмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, витраченим на них часом.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.