ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

31 січня 2024 року

м. Харків

справа № 646/7829/21

провадження №22-ц/818/250/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Носової К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, приватний нотаріус Харченко Інна Анатоліївна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання договору іпотеки та електронних торгів недійсними, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2023 року, постановлену суддею Янцовською Т.М.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними договору іпотеки № 2397 від 25.05.2007 р. та електронних торгів від 20.02.2019 р. по реалізації предмету іпотеки квартири за адресою АДРЕСА_1 .

17.10.2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить до прийняття судом рішення по суті заборонити відповідачці ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам відчужувати спірну квартиру, вчиняти будь-які дії щодо виселення позивача ОСОБА_1 та членів його родини з квартири, заборонити вселення, реєстрацію, будь-яке проникнення в спірну квартиру будь-яких осіб, окрім позивача ОСОБА_1 та членів його родини, заборонити вчинення інших дій, щодо користування, володіння чи розпорядження даною квартирою, в тому числі укладення договорів оренди тощо з будь-якими особами, а також заборонити будь-яке обмеження або вчинення перешкод, по постачанню комунальних послуг. В обгрунтування заяви зазначає, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року по даній справі своєчасно було накладено заборону відчуження спірної квартири, що не дало можливості перепродати відповідачу ОСОБА_3 спірну квартиру, та виселити його та членів його родини із вказаної квартири. Зазначає, що постановою Полтавського апеляційного суду від 27.09.2023 року у справі № 646/1580/19 рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.09.2020 року скасовано та у задоволенні позовну ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними відмовлено, отже дія ухвал Червонозаводського районного суду м. Харкова про забезпечення позову у справі № 646/1580/19 втратили свою силу з моменту ухвалення постанови Полтавського апеляційного суду від 27.09.2023 року. Враховуючи вказані обставини та те, що повторне вторгнення новим власником ОСОБА_3 може повторитися, що є небезпечним для його та його родини, просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. До розгляду справи по суті за позовом ОСОБА_1 до АТ «Укрсиббанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей по Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Харченко Інна Анатоліївна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору іпотеки та електронних торгів недійсними заборонити будь-яким особам відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, вирішити питання щодо судових витрат.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що розглядаючи заяву позивача суд не врахував, а Позивач не повідомив Суду про те, що на час розгляду і на момент подання цієї апеляційної скарги у справі №646/1580/19: ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року заборонено відчуження спірної квартири, ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 року суд наклав заборону на вчинення відповідачу та будь-якими іншими особами до набрання чинності рішенням у справі будь-яких дій щодо спірної квартири. У зазначеній справі №646/1580/19 ОСОБА_1 є відповідачем у зустрічному позові. Зазначені факти свідчать про те, що на час прийняття ухвали, що оскаржується, не існувала можливість відчуження або розпорядження іншим способом майном з боку відповідачки та третіх осіб. Вказує, що суд першої інстанції не навів жодного обґрунтування та не послався на конкретні обставини, з якими пов`язувалося б утруднення чи неможливість виконання рішення суду. Не доведено того, що наведені в обґрунтування заяви про забезпечення позову обставини можуть ускладнити виконання рішення в даній справі, а заходи забезпечення позову зможуть забезпечити реальне виконання рішення по справі та того, що у випадку невжиття таких заходів виконання рішення суду може бути істотно ускладнено чи унеможливлено та не порушить збалансованості інтересів сторін у даній справі; обраний заявником спосіб забезпечення позову не має належного зв`язку з предметом позову щодо визнання договору іпотеки недійсним, що свідчить про відсутність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема такий спосіб неспроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Наголошує, що заявником не доведено, а судом першої інстанції не обґрунтовано посилання на неможливість ефективного захисту або поновлення прав та інтересів позивача, не визначено, які саме права та інтереси підлягають захисту, не вказано, які негативні наслідки можуть настати внаслідок продажу квартири. Вказує, що позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагає примусового виконання. В даному випадку не має взагалі застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, є підстави для вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження квартири. Вважає даний вид обтяження обґрунтованим та достатнім для забезпечення позову. Таке обмеження не позбавить права користування та володіння спірним майном третіх осіб, носить тимчасовий характер та не порушить права інших осіб.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є визнання договору іпотеки недійсним та визнання електронних торгів недійсними щодо спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, вказана квартира є предметом спору.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагає примусового виконання. Зазначає, що в даному випадку не має взагалі застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у своїй постанові від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 зазначив, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Апеляційний суд виходить із того, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, попередження потенційних труднощів у виконанні такого рішення.

А тому, враховуючи наявність спору, з метою недопущення відчуження спірної квартири на користь третіх осіб, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про заборону будь-яким особам відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1 , оскільки у разі відчуження спірного нерухомого майна, обраний позивачем спосіб захисту втратить ефективність.

Колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову є цілком співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки між сторонами дійсно існує спір щодо спірної квартири.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для їх скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2023 року.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова