Номер провадження: 22-ц/813/1795/24
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Лозко Ю.П., Стахова Н.В.

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2023 року , ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д., у приміщенні того ж суду,

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою та визначення способу участі діда та баби у вихованні,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви та обставини справи

30.11.2020 позивачі звернулися до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою та визначення способу участі діда та баби у вихованні.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі є дідом та бабою ОСОБА_5 . Коли відповідачка з сином позивачів перебували в шлюбі, останні безперешкодно спілкувались з внучкою та брали участь у її вихованні, стосунки з відповідачкою були добрими. Але, після розірвання шлюбу, через погіршення відносин з ОСОБА_6 , відповідачка стала чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з внучкою. Можливість на особисті зустрічі, спільне проведення часу, спілкування позивачам не надається.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд:

1. Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її вихованні.

2. Визначити способи участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з внучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень:

кожного вівторка з 16.00 до 20.00 години за місцем проживання дитини;

кожної неділі з 10.00 до 18.00 години за місцем проживання діда та баби;

три дні під час зимових канікул за місцем проживання діда та баби, за попереднім погодженням з матір`ю;

два тижні під час літніх канікул за місцем проживання діда та баби, за попереднім погодженням з матір`ю.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з внучкою та визначення способу участі діда та баби у вихованні задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено способи участі у спілкуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онучкою, шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з онучкою: щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. та І та IV тижня в суботу з 17.00-20.00 годин без присутності матері; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні на народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 . У задоволені решти вимог відмовити.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною. З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки. Встановлюючи порядок побачень бабусі з дитиною, врахувавши інтереси дитини, її вік, режим навчання та відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права бабусі та дідуся на спілкування з онучкою, необхідність спілкування дитини як з бабусею та дідусем, так і з мамою, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, а визначений Органом опіки та піклування спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні дитини фактично спір між сторонами не вирішив, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з онучкою: щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. та І та IV тижня в суботу з 17.00-20.00 годин без присутності матері; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні на народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, відповідачка звернулася до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просила скасувати оскаржуване рішення частково та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовних вимог частково, а саме: визначити спосіб участі ОСОБА_1 ?євича та ОСОБА_2 у виховані та спілкуванні з онукою ОСОБА_5 шляхом встановлення побачення кожного четверга з 18 год. до 20 год. в присутності матері ОСОБА_4 .

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що під час слухання справи у суді 1-ї інстанції неодноразово було звернено увагу суду на те, що відповідачка ніколи не забороняла в спілкуванні як позивачам, так і батькові дитини. Але, відповідачка змушена не погодитись із винесеним рішенням суду, а саме з встановленим графіком спілкування і участі у «вихованні» дитини, у зв?язку із зайнятістю онуки у час коли позивачі бажають з нею спілкуватись. Відтак, погодившись із запропонованим графіком спілкування баби та діда, дитині потрібно відмовитись від улюблених нею занять. Вважали за доцільне зазначити, що батьки відповідачки, баба - ОСОБА_7 та дід - ОСОБА_8 , проводять час, спілкуються з дитиною кожного четверга та кожної неділі. Дитина їх дуже сильно любить та бажає проводити зимові та літні канікули з ними. Крім того, для об?єктивності відповідачка хотіла би звернути увагу суду, на той факт що з часу коли батько дитини залишив сім?ю та почав проживати з іншою жінкою, сторона відповідачів та батько дитини жодним чином не допомагали в утриманні дитини та батько ухилявся від сплати аліментів взагалі, тому відповідачка змушена була звернутись в суд, для захисту інтересів дитини. У зв?язку з чим, ОСОБА_9 була змушена звернутись в Київський районний суд м. Одеса з позовною заявою про стягнення аліментів на користь і утримання малолітньої доньки. Доказом цього є рішення (копія рішення є в матеріалах справи) Київського районного суду м. Одеса по справі N? 947/17780/20, про сплату аліментів, а також заборгованість зі сплати аліментів у сумі 19 477,30 грн., що підтверджується рахунком заборгованості по аліментам від 15.02.2021 р. виданою ДВ Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (копія рахунку заборгованості є в матеріалах справи). Дитина спілкувалася з батьком по Viber, та останній казав дитині, що зараз знаходиться в рейсі. ОСОБА_6 не виконує навмисно рішення суду. В телефонних розмовах позивачі, а саме ОСОБА_1 , казав що аліменти на дитину вони не будуть надавати. Кожного разу вони вводять в оману суд. Позивачі телефонували відповідачці лише декілька разів у липні, жовтні та грудні 2020 р. Розмови були не тривалими, в основному складались з негативних розмов позивачів до відповідачки, у присутності дитини, по телефонному зв?язку, принижували відповідача із-за особистих неприв?язливих відносин до останньої. Відповідачка просила позивачів не спілкуватися в присутності дитини з подібними образами, але позивачам було байдуже до цього. Після таких дзвінків дитина плакала, була налякана, не хотіла спілкуватися більше з позивачами. 3 лютого 2020 року жодного разу позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надавали матеріальну допомогу матері на утримання дитини, не вітали зі святами, не цікавилися її життям. Їм було байдуже до дитини. Тільки 2 рази, за 2021 рік позивачі подарували подарунок дитині (фото є в 14 січня 2021 року позивачка ОСОБА_2 , запросила нас на зустріч (копія запису в наявності у матеріалах справи але ми зустрілися в суботу 16 січня 2021 року, так як дитина BitBinye niaroroBky 70 MKOTI. 3yerpi Bizoysarace Guua 17.00 roaM, B napky xyntrype i відпочинку імені М. Горького. Під час зустрічі, дитина не хотіла довго з ними гуляти. За ініціативою позивачки ОСОБА_2 , в телефонному режимі, відбулась зустріч з дитиною, в присутності відповідачки, 30.01.2021 року у кафе. Під час зустрічі, дитина попросила позивачів купити їй подарунок, але на превеликій жаль вони дитині відмовили. Приїхавши до дому, дитина дуже була пригнічена та плакала ставленням до неї позивачів. На більшість бажань дитини, позивачі відмовляють. Під час зустрічей, 14.01.2021 р. та 30.01.2021 р. позивачі подарували дитині пакети з подарунками, а саме фруктами та іграшками. Але фрукти були підпорчені, а одяг завеликий та раніше ношений, в неналежному стані. Все це ще раз показує їхнє ставлення до дитини. Після цього подарунку, дитина була засмучена, дуже неприємно отримати такий подарунок. 22 лютого 2020 року, позивачі запросили дитину до себе з ночівлею, на три дні. 25 лютого 2020 року, позивачі повинні були відвести дитину до садочка, але вони цього не зробили. Вихователька з дитячого саду подзвонила відповідачці та сказала, що дитини не має в садочку. На телефоні дзвінки позивачам та батькові дитини, ніхто не відповідав, а потім взагалі вимкнули телефон. Нарешті, коли позивачі підняли слухавку, вони повідомили що дитина погано себе відчувається. Зрештою мені стало відомо, що коли дитині було дуже погано, її ніхто не лікував, не дзвонили доктору та не повідомили відповідачку. З часом стало зрозумілим, що позивачі навмисно не повідомляли відповідачці про стан здоров?я дитини. На благання привести дитину, аби відвести її до лікаря, позивачі відмовляли в цьому відповідачці. На SMS повідомлення батькові дитини, аби привезти дитину (копія SMS повідомлення в наявності у матеріалах справи), було проігноровано. Приблизно через 2 год 30 хв. мені привезли дитину, та звернувшись за MEAHHHOKO IONOMOTONO Y MEIHHHHK LCHTP TOB "KIHI", Ae MpOMMOBUM METHANNK OFIAT. JMTHRi був поставлений діагноз "Ацетонємический синдром" та "деформація жовчного міхура. Ознаки диспанкреатизм", що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 25.02.2020 р (копія висновку в наявності у матеріалах справи), та УЗИ органів брюшной полості, висновок врача "Деформація (копія У31 в наявності у матеріалах справи). Лікуванням дитини займалася тільки відповідачка. Позивачі в цей період часу не цікавилися як дитина відчуває себе і чи потрібні дитині ліки та якась допомога. В подальшому дитина розповіла ставлення позивачів до неї. Що вона там погано себе відчуває, коли дитина захворіла вона просила зателефонувати мені. Але ніхто це не зробив. Позивачі казали дитині, що я погана мати, що її мати позивачка ОСОБА_2 після цих слів дитина була налякана, дуже плакала та більше не хотіла спілкуватися з позивачами. ОСОБА_2 казала в телефонній розмові, своїй сестрі ОСОБА_10 а дитина все чула, що вони її віддадуть батьку ОСОБА_6 та його новій жінці. Після таких слів дитина ховалась в шафі від них. Зі слів дитини я дізналася, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розкидували речі по дому та просили їх потім зібрати, та сміялися з цього. Дитина розповіла мені, що ОСОБА_1 підіймав дитину за ноги та ставив її руки на підлогу та водив так її по кімнаті. Всі ці обставини були для мене і для дитини дуже жахливими. Дитина скаржилася мені, що вдома у бабусі та дідуся постійні сварки. А також вони, не мили дитину у ранці. Дитина просила її помити а це ніхто не робив. Після цього дитина їх більше не хоче бачити, та спілкуватися з ними, і дуже їх боїться. Ці всі обставини свідчать про те, що позивачі не мають права вимагати всупереч усім нормам законодавства на таке спілкування, а також це суперечить моральним засадам суспільства саме на таких вимогах. Дитина проживає із матір?ю, отримує гарний достойний досвід, виховується в любові та повазі до її особистості, та відповідачка вважає, що вимоги позивачів не відповідають інтересам дитини.

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.12.1991 року..

16.10.2014р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_6 та ОСОБА_11 народилась дочка - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

30.06.2020р. рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/4428/20 шлюб між відповідачкою та ОСОБА_6 було розірвано.

Дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.10.2020р. по справі №947/17780/20 з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі чверті доходів ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ч.ч. 8-10 ст 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Положеннями ст. 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно із ч.ч. 4-5 ст. 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З Висновку органу опіки та піклування від 06.04.2021 року Про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 , у вихованні онучки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що позивачі звернулись із заявою до органу опіки та піклування ПРА ОМР з метою визначення способів її участі у виховані онучки. На підставі цього, спеціалістами відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування ПРА ОМР було здійснено вихід за адресою проживання бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 19.03.2021 квартира знаходиться у задовільному стані для дитини, створені умови для відпочинку, навчання та всебічного розвитку та є окреме спальне місце.

Згідно пояснень матері дитини вона не заперечує щодо зустрічей малолітньої доньки з бабусею, але зазначила, з графіком не погоджується, бо посилається на зайнятість доньки.

Зазначеним висновком зобов`язано гр. ( ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 з онучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити способи участі у спілкуванні гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 з онучкою, шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з онучкою: щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. та І та IV тижня в суботу з 17.00-20.00 год. без присутності матері; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ( ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 СК України.

Суд визначає способи участі у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Тлумачення ст. 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права (ст. 159 СК України).

Суд зауважує, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання.

Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини ( далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту.

Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05.03.2019 ). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23.09.1994, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16.07.2015, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12.07.2016).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків.

Разом з тим, саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною.

З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Окрім цього, за ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З огляду на викладене, встановлюючи порядок побачень бабусі з дитиною, врахувавши інтереси дитини, її вік, режим навчання та відпочинку, а також закріплений у положеннях чинного законодавства України принцип рівності у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, встановивши відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права бабусі та дідуся на спілкування з онучкою, необхідність спілкування дитини як з бабусею та дідусем, так і з мамою, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, а визначений Органом опіки та піклування спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні дитини фактично спір між сторонами не вирішив, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з онучкою: щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. та І та IV тижня в суботу з 17.00-20.00 годин без присутності матері; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні на народження за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проводять час, спілкуються з дитиною кожного четверга та кожної неділі. Дитина їх дуже сильно любить та бажає проводити зимові та літні канікули з ними. Крім того, для об?єктивності відповідачка хотіла би звернути увагу суду, на той факт що з часу коли батько дитини залишив сім?ю та почав проживати з іншою жінкою, сторона відповідачів та батько дитини жодним чином не допомагали в утриманні дитини та батько ухилявся від сплати аліментів взагалі, тому відповідачка змушена була звернутись в суд, для захисту інтересів дитини - зазначені доводи не є критикою судового рішення, а є позицією відповідачки. З Висновку органу опіки та піклування від 06.04.2021 року Про визначення способів участі громадянина ОСОБА_1 та громадянки ОСОБА_2 , у вихованні онучки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що зазначеним висновком зобов`язано гр. ( ОСОБА_3 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 з онучкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визначити способи участі у спілкуванні гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 з онучкою, шляхом встановлення систематичних зустрічей баби та діда з онучкою: щочетверга з 18.00 год. до 20.00 год. та І та IV тижня в суботу з 17.00-20.00 год. без присутності матері; літні канікули, зимові канікули, святкові дні та дні народження за попередньою домовленістю з матір`ю ( ОСОБА_3 . Тобто судова колегія вбачає, що рішення суду в повній мірі закріплює попереднє рішення органу опіки та піклування та враховує підстави звернення до суду з позовом.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова