Справа № 127/6197/24
Провадження № 2/127/734/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Короля О.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ :

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свої вимоги мотивує тим, що позивач 16.04.2021 року позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 60000,00 грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою відповідача. Строк користування позикою 50 тижнів.

За користування позиченими коштами відповідач зобов`язалась сплачувати позивачу відсотки за користування коштами в розмірі 4% за кожен тиждень користування коштами, однаковими платежами, які вказані у графіку платежів.

Відповідачем частково проводились погашення заборгованості.

Станом на 16.02.2024 року заборгованість відповідача становить 414400,00 грн., з яких:

33600,00 грн. основна сума боргу;

380800,00 грн. заборгованість по відсотках за користування коштами.

Незважаючи на встановлений та погоджений порядок та умови повернення грошових коштів відповідач уникає зустрічі та ухиляється від виконання зобов`язання. На звернення щодо добровільного погашення заборгованості відповідач не реагує. Наразі кошти відповідачем не повернуті, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Згідно з ухвалою суду від 19.03.2024 р. в справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідач належним чином повідомлялась про відкриття провадження в справі, відзиву на позов з наданням усіх доказів, якими обгрунтовуються заперечення, суду не подала.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про договір позики.

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невиконання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

16.04.2021 року позивач надав грошову позику під розписку у розмірі 60 000,00 грн. ОСОБА_2 відповідно до договору позики строком на 50 тижнів.

Розписка від 16.04.2021 р. написана власноручно і містить кінцеву дату повернення боргу 20.12.2022 року.

За користування позиченими коштами відповідач зобов`язалась сплачувати позивачу відсотки за користування коштами в розмірі 4% за кожен тиждень користування коштами, однаковими платежами, які вказані у графіку платежів.

Відповідачем частково проводились погашення заборгованості.

Станом на 16.02.2024 року заборгованість відповідача становить 414 400,00 грн, з яких:

33 600,00 грн. основна сума боргу;

380 800,00 грн. заборгованість по відсотках за користування коштами.

Договір позики за своїми ознаками є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику. (Правова позиція ВСУ у справі №6-63цс13 від 18.09.2015).

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року (№6-63цс13) та в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року (№6-50цс16).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

В цьому випадку сторонами встановлено розмір процентів за користування коштами 4 %.

В порушення взятих на себе зобов`язань за договором позики відповідач до цього часу у визначений строк борг не повернув, про що свідчить наявність у позивача оригіналу розписки, долученої до матеріалів справи.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до розписки від 16.04.2021 р., написаної ОСОБА_2 , вона зобов`язується повернути ОСОБА_1 відсотки у розрахунку 4% за кожний тиждень користування коштами, однаковими платежами, які вказані у графіку платежів у додатку №2. У разі не виконання умов розписки, зобов`язується сплатити 5% від суми заборгованості за кожний (тиждень) день затримки по кожному платежу.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 обгрунтований і підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Позивач є інвалідом 2 групи і звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 4749,60 грн. з врахуванням заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 414400,00 грн. за договором позики від 16.04.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у дохід держави у розмірі 4749,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя