Справа № 128/1604/19
Провадження № 22-ц/801/91/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 рокуСправа № 128/1604/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Луцишин О. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

відповідач Вінницька районна державна адміністрація Вінницької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Карпінської Ю. Ф. в м. Вінниця, дата складання повного рішення відповідає даті його винесення,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 з урахуванням уточнених позовних вимог (а. с. 91 т. 1) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 (а. с. 177-178 т. 2), Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області про визнання частково недійсним договір оренди землі від 25 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та Вінницькою обласною державною адміністрацією. Також просила зобов`язати ОСОБА_3 повернути їй частину земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 отримала у власність від своєї бабусі ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1717 га, розташовану на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

27 березня 2019 року позивач звернулася до Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» для виготовлення технічної документації із землеустрою.

17 травня 2019 року вона подала заяву до Державного кадастрового реєстратора відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадстру у Вінницькій області про внесення відомостей (змін до них) до державного земельного кадастру. Однак, 30 травня 2019 року Державним кадастровим реєстратором Літянською О. В. прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки наявні зауваження щодо валідності електронного документу, а саме перетин ділянок з ділянками :03:001:0156, 0:009:0446. Зазначені земельні ділянки перебувають у користуванні ОСОБА_3 на підставі договору оренди строком на 25 років, укладеного 25 жовтня 2011 року між ним та Вінницькою районною державною адміністрацією в особі голови Векліча П. Г.

Відтак вона змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Рішенням Вінницькогорайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року позов задоволено:

-Визнано частково недійсним договір оренди землі від 25.10.2011, укладений між ОСОБА_3 та Вінницькою районною державною адміністрацією, який зареєстровано в управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області від 28.10.2011 за № 02160, кадастровий номер земельної ділянки 0:009:0446, яка розташована на території Агрономічної сільської ради, в частині передання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки площею та в межах, встановлених судовою земельно-технічною експертизою, а саме: в частині накладення 0,0111 га з зовнішніми розмірами по периметру: від точки 1 до 2 19,47 м; 2 до 3 5,49 м; 3 до 4 3,68 м; 4 до 5 6,20 м; 5 до 6 8,62 м; 6 до 1 6,29 м, що графічно відображено жовтим кольором на Схематичному плані меж в Додатку 4, що додається до висновку експерта;

-Витребувано у ОСОБА_2 , яка є правонаступником ОСОБА_3 , частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0111 га, з зовнішніми розмірами по периметру: від точки 1 до 2 19,47 м; 2 до 3 5,49 м; 3 до 4 3,68 м; 4 до 5 6,20 м; 5 до 6 8,62 м; 6 до 1 6,29 м, що графічно відображено жовтим кольором на Схематичному плані меж в Додатку 4, що додається до висновку експерта. Висновок експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19.08.2021 № СЕ-19/102-21/3259-ЗТ ухвалено вважати невід`ємною частиною даного рішення суду;

- Стягнуто з відповідачів ОСОБА_2 та Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області в рівних частках на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1 536 грн 80 коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновком експерта встановленонакладення земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0446, площею 1,0239 га, яка перебувала в оренді ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , на земельну ділянку площею 0,1717 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , відтак це порушує її права, оскільки остання позбавлена можливості зареєструвати право власності на належну їй земельну ділянку. Отже договір оренди землі від 25.10.2011 року підлягає визнанню частково недійсним. Витребування земельної ділянки у частині, яка накладається на іншу земельну ділянку, площею 0,111 га. є ефективним способом захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, суд першої інстанції вказав, що будь-яких доказів чи належного обгрунтування факту обізнаності позивача про порушення її права до моменту звернення до реєстратора (17 травня 2019 року) відповідачем не надано, відтак звернення до суду відбулося в межах строку позовної давності.

Не погодившись із таким рішенням, 14 листопада 2023 року ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_3 ) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не з`ясував фактичні обставини справи. Вказує, що на час укладення договору дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 діяв Цивільний Кодекс України в редакції від 14.06.2007 року, відповідно до якого та положень Земельного Кодексу України право власності виникало після одержання власником або користувачем документа, який посвідчує право власності, а тому ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції, не взяв до уваги, що земельній ділянці ОСОБА_4 не було присвоєно кадастрового номера і відповідні відомості відсутні у Державному земельному кадастрі, а надана технічна документація виготовлена лише у 2019 році на ім`я ОСОБА_4 (не погоджена і не затверджена, без погодження зі всіма суміжними користувачами меж земельної ділянки).

В матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців ОСОБА_3 і суд дійшов помилкового висновку про те що саме апелянт є правонаступником померлого.

Вказує, що рішення суду першої інстанції у цій справі впливає на права та інтереси інших співвласників земельних ділянок, зокрема Агрономічної сільської ради, яка не була залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Суд першої інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу строків позовної давності, оскільки ОСОБА_1 знала про укладення договору оренди між ОСОБА_3 та Вінницькою районною державною адміністрацією, коли в 2014 році отримала лист від Держсільгоспінспекції.

04 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає вимоги, викладені в ній необґрунтованими та такими, що не піддягають задоволенню, зазначила, що нею будуть подано додаткові пояснення.

19 грудня 2023 року до апеляційного суду надійшли додаткові пояснення до відзиву ОСОБА_1 , які подані останньою з порушенням строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження від 21 листопада 2023 року (а. с. 70 т. 3), а тому на підставі частини другої статті 126 ЦПК України їх слід залишити без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області не надходив.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник адвокат Яворський С. С. не з`явилися, 18.01.2024 року від адвоката надійшла заява про розгляд справи у відсутність його та довірительки, викладене в апеляційній скарзі підтримують в повному обсязі. Причини неявки в судове засідання представника Вінницької РДА невідомі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону.

Відповідно до частин 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

По справі встановлено наступні обставини:

-ОСОБА_4 у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 р., на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1717 га в межах згідно з планом на підставі 19 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів від 11.12.1997 року, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 502 (т. 1 а.с. 7).

-26.09.2007 року між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) укладено договір дарування земельної ділянки площею 0,1717 га, в межах згідно з планом, розташовану на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. В пункті два цього Договору зазначено, що згідно довідки, виданої Вінницьким районним відділом земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах 20.09.2007 за № 07-6232, земельній ділянці, розташованій на території АДРЕСА_2 , Агрономічної сільської ради, загальною площею 0,1717 га, присвоєно кадастровий номер :03:001:0090 (т. 1 а.с. 6);

-Відповідно до рішення № РВ-019 від 30.05.2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, державним кадастровим реєстратором відділ у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 17.05.2019 (реєстраційний номер 3В-019) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою :03:001:0156. Площа співпадає на 2.5647%; Перетин ділянок з ділянкою :01:009:0446. Площа співпадає на 6.4492% (т. 1 а.с. 8).

-25.10.2011 між ОСОБА_3 та Вінницькою обласною державною адміністрацією укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Вінницькому районі Вінницької області від 28.10.2011 за № 02160. Відповідно до пункту 2 договору, в оренду ОСОБА_3 для сінокосіння на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області передається земельна ділянка загальною площею 1,8000 га, в тому числі: ділянка № НОМЕР_1 площею 0,7761 га, з них: 0,7686 га сіножаті, 0,0075 га під господарськими шляхами та прогонами; ділянка № НОМЕР_2 площею 1,0239 га, з них: 1,0076 га сіножаті, 0,0163 га під господарськими шляхами та прогонами. Договір укладено на 25 (двадцять п?ять) років, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. (т. 1 а.с. 63 - 68).

-З акту встановлення (перенесення на місцевість) меж земельних ділянок, що виділяються в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 від 26.10.2011, убачається, що в натурі (на місцевості) проведено встановлення меж земельних ділянок, що відводиться для сінокосіння площею 1,8000 га (т. 1 а.с. 69).

-На замовлення ОСОБА_1 у 2019 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області. Технічною документацією встановлено, що загальна площа земельної ділянки складає 0,1717 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код 02.01); межі земельної ділянки встановлювались (відновлювались) в присутності представника місцевої ради та суміжних землевласників (землекористувачів) (т. 1 а.с. 13-25).

-Листом Відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 21.04.2021 № 342/405-21-0.20 повідомлено про те, що земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0446, площею 1,0239 га внесено в базу даних Державного земельного кадастру на підставі Проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння ОСОБА_3 , яка знаходиться за адресою: Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області, розробленого ПМП «Квантрон»; розпорядженням Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області від 19.10.2011 № 1078 «Про передачу в оренду земельних ділянок ОСОБА_3 для сінокосіння на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області» було затверджено зазначений проект землеустрою; договору оренди, укладеного між Вінницькою РДА та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0446 в архіві відділу, який формує Державний фонд документації із землеустрою на місцевому рівні не виявлено (т. 2 а.с. 108).

-Відповідно до висновку експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19.08.2021 № СЕ-19/102-21/3259-ЗТ, наданого на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 02.02.2021, на підставі проведеного дослідження наданих матеріалів встановлено, що земельна ділянка державної власності з кадастровим номером :01:009:0446, площею 1,0239 га, цільове призначення: 01.08 для сінокосіння, яка перебуває в оренді ОСОБА_3 , на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, згідно з координатами крайніх поворотних точок меж (система координат 1963 року), внесених в базу даних Державного земельного кадастру (електронний документ-XML), та земельна ділянка площею 0,1717 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з координатами крайніх поворотних точок меж (система координат 1963 року), визначених «Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області», мають місце накладання площею 0,0111 га; конфігурація, площа та місце накладання площею 0,0111 га з зовнішніми розмірами по периметру: від точки 1 до 2 19,47 м; 2 до 3 5,49 м; 3 до 4 3,68 м; 4 до 5 6,20 м; 5 до 6 8,62 м; 6 до 1 6,29 м, графічно відображено жовтим кольором на Схематичному плані меж в Додатку 4 що додається до висновку експерта (т. 2 а.с. 132-158).

-ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що встановлено з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 12.10.2021 (т. 2 а.с. 171-173).

-З копії спадкової справи № 472/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка ОСОБА_2 ; інші спадкоємці відсутні (т. 2 а.с. 186-190).

Між сторонами виник спір про визнання частково недійсним договору оренди та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав)- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, та Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18 та від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23.

В справі що розглядається суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1717 га на підставі договору дарування від 26.09.2007 року, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки і не може бути позивачем у справі, так як не зареєструвала право власності на земельну ділянку, - є лише власним тлумаченням закону з боку відповідача ОСОБА_2 та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні підстав набуття права власності позивачем.

В частині першій статті 317 ЦК України зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Ефективним способом захисту права власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, є звернення до суду з віндикаційним позовом до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, тобто з позовом про повернення майна із чужого незаконного володіння.

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 202 ЦК України).

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди землі є Закон України «Про оренду землі» (далі Закон).

Відповідно до статті 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За положеннями частин першої, третьої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Тобто відповідно до вищевказаних норм ЦК України недійсним можна визнати лише договір як правочин, або його частину і така вимога може бути заявлена як однією зі сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Причому при застосуванні приписів статей 215, 217 ЦК України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказує на порушення відповідачем ОСОБА_3 її права власності, яке виявилося у тому, що 17.05.2019 вона подала заяву до Державного кадастрового реєстратора відділу у Вінницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. 30.05.2019 Державним кадастровим реєстратором Літянською О.В. прийнято рішення № РВ-019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, підставою якого стала невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: перетин її земельної ділянки із земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0156 та 0:009:0446, які перебували у користуванні ОСОБА_3 на підставі договору оренди, укладеного 25.10.2011 між ним та Вінницькою районною державною адміністрацією.

Відтак ОСОБА_1 , діючи як власник земельної ділянки, на яку частково накладається земельна ділянка, що перебуває в оренді, вірно обрала спосіб захисту про визнання договору оренди недійсним в частині накладення земельної ділянки та витребування цієї частини земельної ділянки від особи, яка незаконно нею володіє..

Суд першої інстанції вірно зазначив, факт накладення земельних ділянок, про який стверджує позивачка, доведений що висновком експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 19.08.2021 № СЕ-19/102-21/3259-ЗТ, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0446, площею 1,0239 га, яка перебувала в оренді ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , та земельна ділянка площею 0,1717 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладаються площею 0,0111 га.

Встановивши вказану обставину, суд першої інстанції вірно виснував, що право позивача є порушеним і підлягає захисту шляхом визнання договору оренди в частині накладення земельних ділянок недійсним та шляхом витребування цієї частини земельної ділянки від особи, яка її орендує.

Не ґрунтується на фактичних обставинах справи і твердження в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні відомості про спадкоємців ОСОБА_3 і суд дійшов помилкового висновку про те що саме апелянт є правонаступником померлого, з огляду на таке: судом першої інстанції в ході розгляду справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (т. 2 а.с. 171-173), в зв`язку з чим ухвалою Вінницького районного суду від 25.10.2021 року провадження у справі було зупинене до вступу правонаступників (а.с. 177 178, т.1), а в подальшому ухвалою від 29.06.2022 року відновлено провадження та витребувано копію спадкової справи (а.с.182 , т.2). Зі спадкової справи № 472/2021 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 суд вірно встановив, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка ОСОБА_2 , інші спадкоємці відсутні (т. 2 а. с. 186-190), тому ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості правонаступника ОСОБА_5 (а.с. 198, т.2).

Не спростовують правильного висновку суду першої інстанції доводи апеляційної скарги і в частині застосування наслідків спливу строку позовної давності:

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Початком перебігу строку позовної давності є день, подія, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позивач звернулася до суду з позовом який наразі є предметом розгляду, в червні 2019 року.

Стверджуючи в апеляційній скарзі про неправильність висновків суду першої інстанції, ОСОБА_2 пов`язує початок перебігу строку позовної давності з тим, коли ОСОБА_1 стало відомо про існування договору оренди землі, укладеному між ОСОБА_3 та Вінницькою РДА, а саме з моменту, коли вона отримала відповідний лист від Держсільгоспінспекції від 04.11.2014 року.

Проте, як вбачається зі змісту цього листа (а.с. 10, т.1), в ньому йшлося про перевірку законності використання ОСОБА_3 земельної ділянки на території Агрономічної сільської ради Вінницького району та дійсно було зазначено про існування орендних відносин, жодної згадки про межі, накладення земельних ділянок, тощо, в цьому листі не зазначено.

Відтак суд першої інстанції, з урахуванням предмету спору, вірно констатував, що позивачеві достеменно стало відомо про своє порушене право та про особу, яка його порушує, коли вона отримала інформацію про накладення земельних ділянок, отримавши рішення № РВ-019 від 30.05.2019 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с.8, т.1).

Твердження ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, шо ухваленим у справі рішенням порушуються інтереси Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області є лише її власним баченням, без наведення конкретних доказів, а окрім того апеляційний суд акцентує, що відповідачка не уповноважена представляти інтереси сільської ради, інша сторона договору Вінницька районна державна адміністрація ухвалене у справі рішення не оскаржує.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін можливе, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виснує, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не містять доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати, понесені ОСОБА_2 в ході апеляційного розгляду, слід залишити за нею, доказів понесення судових витрат іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за нею.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк