Провадження № 2/337/40/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023р. позивач - Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії №74204441 від 01.11.2021р., за адресою АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення першого поверху літ. А-9, А(2)-2, за період з листопада 2021р. по травень 2023р. в загальній сумі 21611,66 грн.

Позов мотивує тим, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з виробництва теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації, її збут та інше. Відповідачка ОСОБА_3 є споживачем цих послуг, оскільки є власником 1/2 частини нежитлового приміщення першого поверху літ.А-9, А(2)-2, загальною площею 36,35 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , до якого позивачем відпускалась теплова енергія. 02.10.2021р. на виконання вимог ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» позивач на своєму офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.11.2021р. індивідуальний договір №74204441 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення першого поверху літ. А-9, А(2)-2, між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_3 є укладеним. Житловий будинок АДРЕСА_1 був оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії Х-12, заводський номер №01840, який знято з експлуатації в зв`язку з непридатністю до ремонту та подальшої експлуатації згідно Акту від 27.09.2020р., відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у період до встановлення нового приладу обліку (Акт від 27.10.2022р.) визначався розрахунковим методом, а з жовтня 2022 року обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначався за показаннями вузла комерційного обліку SHARKY 775 заводський номер 65591778. Нежитлове приміщення відповідача не оснащене розподільчим (індивідуальним) приладом обліку теплової енергії. Позивач, виконуючи свої зобов`язання, у період з листопада 2021р. по травень 2023р. поставив відповідачці у вказане нежитлове приміщення послугу з постачання теплової енергії на суму 21611,66 грн., яку відповідачка не оплатила, у зв`язку з чим утворилась заборгованість на вказану суму.

Просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованість та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 27.06.2023р. у справі за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін.

Ухвалою суду від 05.07.2023р. за клопотанням представника відповідачки адвоката Ями Д.М. розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, замінено відкрите судове засідання підготовчим засіданням.

18.07.2023р. до суду від представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Ями Д.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивач не надав доказів надання послуг з постачання теплової енергії у приміщення відповідача. Відсутні докази того, що у Концерну «Міські теплові мережі» є мережі, які під`єднані до будинку в цілому та до приміщення ОСОБА_3 . Розрахунок суми боргу відсутній, оскільки повинен бути складений бухгалтером. Формула розрахунку з посиланням на конкретний тариф, коли і ким він встановлений, яка одиниця виміру, відсутня. Відсутня інформація про кількість та якість наданої послуги. Позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача актів приймання-передачі та рахунків. В приміщенні, яке належить ОСОБА_3 , відсутнє опалення. Не доведено факт постачання теплової енергії в приміщення відповідача. Акти, що стосуються обліку теплової енергії підписані невідомими особами, які не мають відношення до приміщення відповідача. Теплові навантаження об`єкта теплопостачання визначаються під час розроблення технічних умов приєднання споживачів теплової енергії та узгоджуються сторонами купівлі-продажу теплової енергії під час його укладання. Відповідач не узгоджував таких документів.

14.08.2023р. від представника позивача ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення письмових доказів та письмові пояснення до позовної заяви.

29.01.2024р. представником відповідача ОСОБА_2 заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів.

У підготовчому судовому засіданні були розглянуті та вирішені судом клопотання учасників справи.

Ухвалою суду від 29.01.2024р. підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» - Прокоп`єва Т.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заві та письмових поясненнях, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що житловий будинок АДРЕСА_1 до 27.09.2020р. був оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії Х-12, заводський номер №01840, який знято з експлуатації в зв`язку з непридатністю до ремонту та подальшої експлуатації згідно, тому обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у період до встановлення нового приладу обліку, який був встановлений у жовтні 2022 року, визначався розрахунковим методом, в подальшому обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначався за показаннями вузла комерційного обліку SHARKY 775 заводський номер 65591778. Показання знімалися дистанційно, а у разі якщо споживач не згодний з показами, які були отримані позивачем, він міг в будь-який час перевірити їх правильність самостійно. Фактом приєднання відповідача до умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії, є факт отримання відповідачем такої послуги у нежитлове приміщення відповідача. Відсутність приладів опалення в приміщенні позивача за наявності стоякових труб та за відсутності документів на підтвердження правомірного відключення від мережі опалення, не свідчить про те, що приміщення не є опалювальним.

Представник відповідачки адвокат Яма Д.М. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково пояснив, що нежитлове приміщення, яке належить відповідачу та знаходиться у будинку АДРЕСА_1 не опалюється. ОСОБА_3 послуг від Концерну не отримує. Показання приладу обліку за участю представника споживача не знімалися. Позивачем не доведено, що між сторонами існує договір про надання послуг з постачання теплової енергії.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за такими підставами.

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ч.4 ст.319, ч.1 ст.322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (п.3 ч. 2 ст. 6 Закону).

Згідно з п.1 ч.2 ст.7, п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 вказаного Закону, індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 8 Закону, виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень ч.2, ч. 3 ст. 21 Закону, виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з ч.7 ст.14 Закону, до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 ст.13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п.32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019р., розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з виробництва теплової енергії, розподілення тепловодої енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації та її збут.

Відповідачка ОСОБА_3 з 03.02.2017р. є власником 1/2 частини нежитлового приміщення №72 першого поверху літ. А-9, А(2)-2 по АДРЕСА_1 , площею 36,35 кв.м. (1/2 частина від загальної площі 72,7 кв.м.) (арк.8-14) та споживачем послуг позивача.

02.10.2021р. Концерном «Міські теплові мережі» оприлюднено на офіційному сайті Типовий індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (далі-Договір), що є публічним договором приєднання (арк.15-16).

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 4 Договору, цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України .

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги.

Згідно з п.5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Згідно з п.17 Договору зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця.

Зняття виконавцем показань вузлів обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії за допомогою систем дистанційного зняття показань може здійснюватись без присутності споживача або його представника (п.24 Договору).

Споживач, відповідно до п.30 Договору, вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії, плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року)

У п.32 Договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

За умовами п.34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового індивідуального договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

За умовами п.51, п.52 цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строку.

Крім того, відповідно до п. 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика розподілу).

Вказана Методика розподілу встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (п.1 Методики).

У зв`язку з відсутністю рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), з 01.11.2021р. Концерном «Міські теплові мережі» з ОСОБА_3 укладено індивідуальний договір № 74204441 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення першого поверху літ.А-9, А(2)-2.

Житловий будинок АДРЕСА_1 був оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії Х-12, заводський номер №01840, який знято з експлуатації в зв`язку з непридатністю до ремонту та подальшої експлуатації згідно Акту від 27.09.2020р (арк.17), відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у період до встановлення нового приладу обліку визначався розрахунковим методом, а з жовтня 2022 року обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначався за показаннями вузла комерційного обліку SHARKY 775 заводський номер 65591778, який був прийнятий на абонентський облік актом від 27.10.2022р. (арк.18-19), відповідно з цього часу обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначався за показаннями вузла комерційного обліку.

В матеріалах справи наявні акти обстеження вузла та зняття показань комерційного/розподільчого приладу обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а саме від 29.11.2022р., 28.12.2022р., 27.01.2023р., 27.02.2023р., 02.04.2023р. (арк.74-78).

Нежитлове приміщення відповідачки є невід`ємною частиною житлового багатоквартирного будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалюване приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря (п.2 Методики).

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: буд. АДРЕСА_1 , в якому знаходяться нежитлове приміщення відповідачки, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 та 2022-2023 років, зокрема, від 23.10.2021р. №382, від 29.03.2022р. №126, від 31.10.2022р. №410, від 27.03.2023р. №186 (арк.41-42), які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

У період з 01 листопада 2021 року по травень 2023 року (включно) позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 21611,66 грн.

Позивачем були сформовані та направлені споживачу ОСОБА_3 рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 74204441 за кожний місяць з листопада 2021 року по травень 2023 включно на суму 21611,66 грн.(арк.20-40).

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідачки, тарифи, що діяли в розрахунковому періоді, розподіл обсягів спожитої теплової енергії в житловому будинку та у приміщенні відповідачки (арк.21-39, 73, 81, 90-92).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідачка за вказаний період послуги з постачання теплової енергії на суму 21611,66 грн. не оплатила (арк.20).

Також судом встановлено, що 30.01.2023р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було видано судовий наказ ЄУН 337/11/23 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з листопада 2021р. по травень 2022р. в розмірі 11571,87 грн. та судового збору в розмірі 248,10 грн., який ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2023р. скасований (арк.7).

Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_3 як власник 1/2 частини нежитлового приміщення першого поверху літ.А-9, А(2)-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ,площею 36,35 кв.м. (1/2 від 72,6 кв.м. загальної площі всього приміщення) і відповідно споживач комунальних послуг, в порушення вищенаведених норм діючого законодавства, належним чином не виконала свої зобов`язання щодо оплати спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим за період з листопада 2021 року по травень 2023 року (включно) утворилась заборгованість, яку позивач має право вимагати в судовому порядку.

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідачки адвокат Яма Д.М. посилається на відсутність доказів того, що Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з теплопостачання в приміщення відповідача.

В даному випадку це спростовується рішенням міського голови Запорізької міської ради про визначення виконавців житлово-комунальних послуг від 29.01.2009 року, відповідно якого виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності міста Запоріжжя з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води є Концерн «Міські теплові мережі» (арк.72).

Крім того, позивач діє на підставі Статуту, який знаходиться у загальнодоступному офіційному сайті підприємства http://teploseti.zp.ua/.

Відповідно до п.2.1, 2.2 Статуту, основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення тепловодої енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ та організації, її збут.

Факт наявності у позивача теплових мереж та приєднання їх до будинку АДРЕСА_1 підтверджується матеріалами справи, зокрема, схемою межі розподілу централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та мереж, що перебувають в балансовій належності споживача (арк.73).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо вказані суми заборгованості за кожен місяць. Суми нарахувань, вказані у розрахунку заборгованості, узгоджуються з сумами, які зазначені в рахунках за постачання теплової енергії відповідачці за спірний період. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, суду не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення та приходить до висновку, що вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 , що позивач надав розрахунок, який є недопустимим доказом, оскільки підписаний не бухгалтером є безпідставними, оскільки розрахунок заборгованості, долучений позивачем у справу, підписані фахівцем ВДтаППР Концерну Ю.Перлович та юрисконсультом Т.Прокоп`євою, тобто складений повноважною особою, яка діяла в межах своїх посадових обов`язків, який не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, адже нормами ЦПК України не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості.

При цьому суд враховує, що стороною відповідача не надано доказів на спростовування розрахунку заборгованості, який було надано позивачем, власного розрахунку заборгованості відповідач не надав.

Як вже зазначалось, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. (п. 4 Договору).

Матеріали справи не містять письмової заяви відповідача про приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.

Водночас, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2022р. нежитлове приміщення першого поверху літ. А-9, А(2)-2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 72,7 кв. м, належить на праві приватної власності (спільна часткова власність, в рівних частках) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відповідачем викладена інформація не спростовується. Відтак теплова енергія, що подається на весь будинок, в тому числі на місця загального користування, споживається і шляхом опалення приміщення відповідача, що є безпосереднім фактом отримання послуги.

Отже, власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.

Крім того, факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.

Доводи представника відповідача про відсутність інформації про кількість та якість послуг позивача не приймаються судом, оскільки представником позивача надана інформація про розподіл обсягів спожитої теплової енергії в житловому будинку АДРЕСА_1 та про детальний розподіл обсягів теплової енергії за опалення приміщення за договором №74204441 з листопада 2021 року по березень 2023 року та нарахування плати за спожиту теплову енергію (умовно-змінну частину тарифу) у таблиці (арк. 81), а також інформація щодо нарахувань з постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_3 за спірний період із зазначення показників приладу обліку, кількості теплової енергії (арк.90-92).

Також суд враховує, що дистанційне зняття Концерном показань з вузла обліку теплової енергії, який був встановлений у жовтні 2022 року у будинку АДРЕСА_1 без присутності споживача або його представника відповідає п.24 Договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Заперечуючи проти позовних вимог представник відповідачки ОСОБА_6 посилається на те, що у нежитловому приміщенні №72, першого поверху літ.А-9, А(2)-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відсутнє опалення, що підтверджується актом від 27.03.2023р. (арк.140-142).

Такі доводи представника відповідачки про відсутність у нежитловому приміщені опалення, з посиланням на акт від 27.03.2023р., як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, є неспроможними, оскільки відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з постачання теплової енергії, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання послуг з постачання теплової енергії припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення.

Крім того, в даному випадку суд зазначає, що наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019р.

Відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води № 169 від 26.07.2019р., рішення щодо відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявника власника (співвласника) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії. Власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку. Заява про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника чи його уповноваженого представника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП з урахуванням рекомендації Комісії. Копія рішення органу місцевого самоврядування надається заявникові. Для відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, власник (співвласники) забезпечує розроблення проекту відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил. Відключення будівлі від ЦО та/або ГВП здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, або оператором зовнішніх інженерних мереж, якщо він є виконавцем комунальної послуги, або залученим власником (співвласниками) суб`єктом господарювання, які у випадках, передбачених законодавством мають ліцензію на проведення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми та значними наслідками, з обов`язковим переліком робіт із монтажу внутрішніх інженерних мереж, систем, приладів і засобів вимірювання, в присутності виконавця відповідної комунальної послуги після отримання рішення органу місцевого самоврядування, що дозволяє відключення такої будівлі.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення в законному порядку має відбуватись на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, і з дотримання споживачем процедури, визначеної Порядком.

Враховуючи знаходження належного відповідачці приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність належних документів на підтвердження правомірного відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальними.

Система опалення приміщення відповідачки є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташовано. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводів, стояки, підводки тощо). Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояків, нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах.

Судом при ухваленні рішення враховується факт того, що опалення - це послуга, яка надається для нормування температури повітря у приміщеннях.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Наведеним вище спростовуються доводи представника відповідачки щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також відсутність у відповідачки обов`язку виконання грошових зобов`язань з оплати таких послуг.

Інші аргументи представника відповідача є явно необґрунтованими та неприйнятними, не впливають на правильність вирішення справи.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн.

Керуючись ст.15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 633 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов Концерну «Міські теплові мережі» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Героїв полку «Азов», буд.137, р/р НОМЕР_2 у філії АТ «Укрексімбанк» у м.Києві, МФО 322313) заборгованість за індивідуальним договором про надання комунальної послуги з постачання теплової енергії №74204441 від 01.11.2021р. за період з листопада 2021 року по травень 2023 року в сумі 21611 (двадцять одна тисяча шістсот одинадцять) гривень 66 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Героїв полку «Азов», буд.137, р/р НОМЕР_3 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) судові витрати по сплаті судового збору 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 лютого 2024 року.

Суддя М.В.Сидорова