КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/5764/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Олійника В.І., Гаращенка Д.Р.,

секретар судового засідання: Максимук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Пащенка Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року у справі за первісним позовом ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк», Уповноваженої особи ліквідаційної комісії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №0, згідно з умови якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 22 954,00 дол. США на строк з 29.05.2007 року по 29.05.2014 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Таким чином, позивач вказав, що АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору.

Крім того, вказано, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує у зв`язку із чим, станом на 12.06.2015 року наявна заборгованість за кредитним договором №0 у сумі 1 184 725,89 грн із яких: сума заборгованості за кредитом - 443 404,05 грн, сума заборгованості за відсотками - 555 680,15 грн, пеня - 172 441,05 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 10 712,16 грн, сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 2 488,46 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1 184 725,89 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 1 184 752 грн. 89 коп.

07.02.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на адресу суду надійшла заява про зміну сторони у виконавчому провадженні, шляхом заміни стягувача його правонаступником. В даній заяві ТОВ «Вердикт Капітал» просило суд замінити вибулого Стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні НОМЕР_2 (боржник - ОСОБА_1 ), що відкрите на підставі виконавчого листа №759/10831/15-ц, який видав Святошинський районний суд м. Києва.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, у виконавчому провадженні за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року (ун. 759/10831/15-ц, пр. №2/759/4738/15) замінено вибувшого стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

21.05.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення, в якій він просив суд скасувати заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Послався на те, що заочне рішення постановлено з порушенням матеріального і процесуального права і підлягає перегляду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 05.11.2015 року у цивільній справі №759/10831/15-ц задоволено. Скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.11.2015 року у цивільній справі №759/10831/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

30.01.2023 року до суду першої інстанції надійшло від правонаступника первісного позивача Уповноваженої особи ліквідаційної комісії ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. - директора ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла заява про зменшення розмір позовних вимог. Даною заявою директор ТОВ «Вердикт Капітал» просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 6 869,4 доларів США.

У лютому 2021 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», Уповноваженої особи ліквідаційної комісії ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору купівлі-продажу майнових прав недійсним.

Зустрічний позов обгрунтованим тим, що згідно укладеного договору від 09.11.2018 року, ПАТ «Дельта Банк» з ТОВ «Вердикт Капітал» про купівлю-продажу майнових прав боргові зобов`язання ОСОБА_1 і право вимоги до нього було передано ПАТ «Дельта банк» до ТОВ «Вердикт Капітал». В ході ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_1 помітив Витяги вищевказаних Договорів купівлі-продажу майнових прав, які він вважає недійсними, укладеними з порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів» і діючого законодавства. Вказав, що не знав про те, що його обов`язки по сплаті кредиту перейшли до ПАТ «Дельта Банк», також ні разу не отримував вимогу від даного банку про наявність якої-небудь заборгованості перед даним банком, який згідно ст. 1077 ЦК України, мав право укласти, згідно вимог діючого цивільного законодавства, саме договір факторингу, а не договір купівлі майнових прав, який регулює зовсім інші правовідносини передбачені ст.ст. 627,632,655-697 ЦК України, які регулюють відносини між сторонами договору саме відносно купівлі-продажу рухомого, нерухомого майна, його ціни, взаєморозрахунків асортименту товару та інших відносин. Зазначав, що відповідачі назвавши дані договори договором купівлі-продажу майнових прав, не досягнули прав договорів, які надають їм права переуступки і вимоги з нього боргу по кредитному договору, як це передбачено ст. 1077 ЦК України, яка регулює правовідносини зазначені в договорі факторингу.

Вказав, що за вимогами ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається. У цивільній справі №759/10831/15-ц, пр. №2/759/4738/15, він помітив, що при укладенні вищевказаного договору купівлі-продажу майнових прав, АТ «УкрСиббанк» навмисно не передав всіх необхідних додатків до кредитного договору, тому що в Акті передачі документів є в наявності тільки сам Кредитний договір, без договору застави і Договору поруки і відомостей про те що він розрахувався з АТ «УкрСиббанком», вході виконавчого провадження, що видно з його Заяви Начальнику ВДВС Святошинського району м. Києва, згідно якої він передав в рахунок боргу стягувачу автомобіль КІА «Черато» д.н. НОМЕР_1 , тобто новий кредитор мав право стягувати з нього суму боргу тільки того, що залишилось, тому що ринкова вартість даного автомобіля дорівнювала сумі боргу перед первісним кредитором. Не маючи даних документів новий кредитор ПАТ «Дельта Банк» подав в суд Графік погашення боргу з 25.05.2007 року, тобто з того часу як він вже розрахувався з первісним кредитором.

Також вказав, що укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» договір не відповідає вимогам ст. 1077 ЦК України, тобто не є договором факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» всупереч чинному законодавству, не направляв йому письмового повідомлення про грошову вимогу на його користь, а відразу звернувся в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження без повідомлення позивача, після чого отримав виконавчий лист і передав для відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що позивачем за первісним позовом пропущений строк позовної давності на подачу до суду позову і стягнення з нього надуманого боргу, порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним Договір купівлі майнових прав від 08.12.2011 року, укладений між Акціонерним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» і договір купівлі-продажу майнових прав, укладений між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» 09.11.2018 року, як укладених з порушенням ЗУ «Про захист прав споживачів» і вимог ст. 215, 216, 203 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року задоволено первісний позов ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Вердикт Капітал»).

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 6 869 долари 4 центів США.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного інноваційного банку «УкрСиббанк», Уповноваженої особи ліквідаційної комісії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Володимира Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договорів купівлі-продажу майнових прав недійсним відмовлено.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Пащенко Віктор Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити. Також просив застосувати до позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» наслідки спливу строків позовної давності та у задоволенні первісного позову ПАТ «Дельта Банк» відмовити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що первісний позивач ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», пропустив строк позовної давності, який для нього розпочався 14.11.2012 року, а право подачі позову про стягнення з ОСОБА_1 відсотків і пені наступив ще раніше - 14.11.2010 року, тому вважає, що відповідно до п. 3,4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, однак суд першої інстанції дані обставини не прийняв до уваги.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилався також на те, що подана позивачем за первісним позовом ТОВ «Вердикт Капітал» заява про зменшення суми стягнення по споживчому кредиту до 251 145,26 грн не відповідає вимогам ЦПК України та є безпідставним.

Вказував, що дана заява не зменшила позовні вимоги позивача, а навпаки збільшила вже присуджену судом суму і навіть по позову іншого позивача на 251 145,26 грн нібито у вигляді 3% річних за невиконання, навіть по іншому рішенні суду від 01.12.2009 року, яке не розглядалось в даному судовому засіданні.

Також зазначав, що позивач ТОВ «Вердикт капітал» вищевказаною заявою зменшує ніби то позовні вимоги АКБ «УкрСиббанк», який на думку представника апелянта мав самостійно подавати дану заяву про зменшення чи збільшення позовних вимог, але тільки тоді коли б по його позовній заяві рішення суду було б скасовано і переглядалось. Тому представник апелянта вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив заяву про зменшення позовних вимог, яке не має відношення до даної справи, так як суд першої інстанції переглядав рішення суду не по позову АКБ «УкрСиббанк», а рішення суду по позовній заяві ПАТ «Дельта Банк».

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, ОСОБА_1 , на сьогоднішній день є військовослужбовцем Збройних Сил України, а згідно змін до ЗУ «Про споживче кредитування» сума кредиту під час військового стану з військовослужбовця не стягується, відсотки не нараховуються, також на його вихованні четверо дітей, з яких двоє мають серйозні захворювання і стоять на обліку в поліклініці району.

29 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від АТ «УкрСиббанк», в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

08 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Вердикт Капітал», в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що оскільки заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2009 року у справі № 2-3233/2009 було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» 29 231,15 доларів США, в ході виконавчого провадження з ОСОБА_1 стягнуто 43 735,25 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на 14.10.2011 року (дата завершення виконавчого провадження) становило 5 483,56 доларів США, то залишок боргу за судовим рішенням складає 23 743,67 доларів США. Тому, враховувавши, що кошти ОСОБА_1 не повернуті, судом першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача про те, що розмір невиконаних відповідачем зобов`язань - залишок суми заборгованості становить 23 743,67 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом в частині 3% річних, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що згідно з розрахунком позивача 3% річних нараховано на суму боргу 23 743,67 доларів США за період за період з 06.07.2012 року по 23.02.2022 року. У даній справі позивачем подано до суду 01.07.2015 року, й отримано судом 06.07.2015 року. Тому право позивача на стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає з 01.07.2015 року. Разом з тим, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Як встановлено, зобов`язання відповідача ОСОБА_1 перед банком не припинилося. Суд першої інстанції погодився з доводами позивача за первісним позовом, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, про те, що 3% річних можуть бути нараховані з 06.07.2015 року по 23.02.2022 року.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 6 869,4 доларів США (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними відсутні, оскільки, останні вчинено з підстав повного виконання сторонами умов договору з дотриманням основних засад вчинення правочинів та у відповідності до вимог діючого законодавства України, про що свідчать наявні у справі докази.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Встановлено, що 29.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 22 954,00 доларів США строком до 29.05.2014 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом (т. 1 а.с. 6-16, т. 2 а.с. 120-125).

За заявою ОСОБА_1 29.05.2007 року йому видано грошові кошти в розмірі 22 954,00 доларів США (т. 3 а.с. 211-215).

Згідно п. 2.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 у забезпечення виконання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі Позивальника за Договором надається порука ОСОБА_3 згідно Договору поруки № 117288 від 29.05.2007 року, а також Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб : марка КІА, модель Cereto, рік випуску 2007, держномер НОМЕР_1 .

29.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 117288 (т. 2 а.с. 126, т. 3 а.с. 215-216).

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2009 року у справі № 2-3233/2009 було стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь АКІБ «УкрСиббанк» 29 231,15 доларів США кредитної заборгованості, відсотків та пені, що за курсом НБУ становить 233 741,25 грн., а також судовий збір у сумі 1 700,00 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (т. 2 а.с. 119, оглянуто матеріали справи № 2-3233/09).

26.05.2010 року Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-3233/09 (т. 3 а.с. 175-176).

На підставі вказаного виконавчого листа ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві 12.08.2010 року було відкрито ВП № 21103146.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Танащук О.М. від 14.10.20110 року виконавчий лист № 2-3233, виданий 26.05.2010 року повернуто стягувачеві на підставі п. 8 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки коштів, які надійшли від реалізації заставленого майна не достатньо для задоволенні вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно (т. 3 а.с. 92-97, 221-222).

Згідно відмітки на виконавчому листі № 2-3233/09 від 26.05.2010 року з відповідача за первісним позовом стягнуто суму в розмірі 43 735,25 грн. (т. 3 а.с. 175-176).

Згідно довідки АТ «УкрСиббанк» від 26.08.2021 року № 25-1-01/63218, 24.10.2011 року сума коштів, що надійшла до Банку з ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на виконання виконавчого листа № 2-3233 від 26.05.2010 року, була зарахована наступним чином 5 255,37 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором; 1 820,00 грн. - в погашення судових витрат. Залишок боргу 23 743,67 доларів США.

Згідно з розрахунком позивача за первісним позовом 3% річних нараховано на суму боргу 23 743,67 доларів США за період з 06.07.2012 року по 23.02.2022 року (т. 3 а.с. 182).

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем за первісним позовом було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого права вимоги за кредитним договором відповідача за первісним позовом, майнових поручителів та інші права, що виникають з прав вимоги, перейшли до позивача за первісним позовом.

Позивач за первісним позовом просить задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що відповідач за первісним позовом свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому просить стягнути з нього 3% річних на залишок боргу в сумі 23 743,67 доларів США в сумі 6 869,40 доларів США за період з 06.07.2012 року по 23.02.2022 року (т. 3 а.с. 170-186).

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання боржником грошового зобов`язання за кредитним зобов`язанням в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки суд першої інстанції вірно врахував, що оспорювані договори за їхніми ознаками є договорами, за якими банк у зобов`язаннях за кредитним договором замінений на ТОВ «Вердикт Капітал» як нового кредитора, ТОВ «Вердикт Капітал» не набуло право здійснювати фінансові операції стосовно боржника, оскільки за умовами договорів купівлі-продажу майнових прав у нього виникло лише право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором і за договором поруки. Тому у суду відсутні підстави вважати, що укладені договори купівлі-продажу майнових прав є недійсними.

Доводи апеляційної скарги про те, що первісний позивач ПАТ «Дельта Банк» правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», пропустив строк позовної давності, який для нього розпочався 14.11.2012 року, а право подачі позову про стягнення з ОСОБА_1 відсотків і пені наступив - 14.11.2010 року, суд апеляційної інстанції відхиляє, враховуючи наступне.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц зазначила, що правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку вирішальною обставиною, виникнення права на стягнення 3% річних є факт прострочення грошового зобов`язання, в даному випадку рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем зроблено розрахунок суми боргу щодо 3% річних за останні три роки до моменту звернення до суду з позовною заявою (липень 2015 року), тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заявлена сума боргу підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що подана позивачем за зустрічним позовом заява про зменшення суми стягнення по споживчому кредиту до 251 145,26 грн не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки дана заява не зменшила позовні вимоги позивача, а навпаки збільшила вже присуджену судом суму і навіть по позову іншого позивача на 251 145,26 грн нібито у вигляді 3% річних за невиконання рішення суду, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом долучено копію виконавчого листа на підтвердження того, що рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 2-3233/09 від 03.12.2009 року виконане не в повному обсязі. Часткове виконання рішення суду першої інстанції від 03.12.2009 року у справі № 2-3233/09 підтверджується відміткою на копії виконавчого листа, сума стягнення складала 43 735,25 грн (еквівалент в доларах США станом на дату завершення виконавчого провадження 14.10.2021 року складає 5483,56 доларів США).

ТОВ «Вердикт Капітал» нараховано 3% річних на залишок боргу 23 743,67 доларів США за рішенням суду від 03.12.2009 року у справі № 2-3233/09 за період з 06.07.2012 року (за 3 роки до подачі позовної заяви) по 23.02.2022 року (до початку введення воєнного стану), що складає 6869,4 доларів США (еквівалент в гривнях станом на 23.01.2023 року складає 251 145,26 грн).

Відповідачем за первісним позовом не надано контррозрахунку, або інших належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що рішення суду від 03.12.2009 року виконане в більшому розмірі, ніж про це зазначено позивачем за первісним позовом.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 , на сьогоднішній день є військовослужбовцем Збройних Сил України, а згідно змін до ЗУ «Про споживче кредитування» сума кредиту під час військового стану з військовослужбовця не стягується, відсотки не нараховуються, також на його вихованні четверо дітей, з яких двоє мають серйозні захворювання і стоять на обліку в поліклініці району, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на момент укладення кредитного договору позивач не перебував на військовій службі і на нього не розповсюджувались норми вказаного Закону.

Що стосується наявності у відповідача за первісним позовом наявність на вихованні дітей, суд апеляційної інстанції зазначає, що дані твердження не є підставою для скасування рішення, з огляду на те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнові права позивача за первісним позовом були порушені відповідачем за первісним позовом.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення первісним позовних вимог та про відмову у зустрічних позовних вимогах та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 526, ч.ч. 1, 3 ст. 1049, ст. 625, ст. 215 ЦК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Пащенка Віктора Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «26» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник