Справа № 643/653/24
Провадження № 2/643/1408/24
УХВАЛА

24.01.2024 суддя Московського районного суду міста Харкова Довготько Т.М. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2024 до суду надійшла повна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить суд: виділити їй у власність частку спільного майна квартири АДРЕСА_1 , а саме квартиру однокімнатну, що складається з тамбуру (3,3 кв.м.), коридору площею 6,2 кв.м., санвузлу площею 5,4 кв.м., столова вітальня 25,7 кв.м., житлова площа 25,7 кв.м. і загальна площа 40,6 кв.; припинити право спільної часткової власності на квартири АДРЕСА_1 .

Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається у відповідності до вимог статті 176 ЦПК України.

Так в позовній заяві позивач зазначає, що просить суд виділити в натурі частку з майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак при цьому не зазначає ціну позову.

Згідно з пунктами 2, 9,10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, -загальною сумою всіх вимог.

Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2021 року у справі № 495/1706/16-ц, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, вказав, що будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як вбачається з позову, позивач звернувся до суду з вимогою про виділення в натурі частки, що перебуває у спільній частковій власності, а саме 1/2 частини квартири, а отже вказані вимоги є вимогами майнового характеру та про припинення права спільної час часткової власності, що є вимогою немайнового характеру, з якої належить сплатити збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Однак, позивачем в позовній заяві не визначено ринкової вартості майна, яке є предметом позову, відповідно до вимог наведеного Закону України, зокрема, не подано звіт/висновок про оцінку його ринкової вартості станом на дату подання позовної заяви.

Таким чином, позивачу необхідно визначитися із зазначенням ціни позову з врахуванням дійсної вартості нерухомого майна. Та з врахуванням ціни позову сплатити судовий збір за майнову вимогу та немайнову вимогу.

Також, відсутність ціни позову унеможливлює суд вирішити заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за майнову вимогу про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, оскільки неможливо встановити, чи перевищує розмір судового збору 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік. Окрім того, враховуючи подання позову у січні 2024 року, позивачем до заяви про звільнення від сплати судового збору не надано довідки про доходи за попередній календарний рік з січня по грудень 2023 р.

Також позивачем надано до позовної заяви технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 . Разом з тим, позивачем не надано технічний паспорт на спірну квартиру АДРЕСА_1 та не конкретизовано позовні вимоги, а саме які приміщення позивач просить виділити їй в натурі відповідно до технічного паспорта на спірну квартиру АДРЕСА_3 .

Окрім того, вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними.

При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються.

При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.

Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Отже, якщо майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17.

Згідно ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали суду.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М.Довготько