У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України звернулось до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, газу за період з січня по травень 2024 року у розмірі 1278,61 грн. та судового збору у розмірі 242,24 грн.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має. Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Слід зазначити, що заява про видачу судового наказу надійшла до суду через систему «Електронний суд»

Згідно ч.4 ст. 163 ЦПК України, якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Разом із тим заява про видачу судового наказу не містить відомостей щодо наявності в боржника електронної адреси, зареєстрованого «Електронного кабінету».

Частина 4 статті 163 ЦПК України передбачає, що якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст.43 ЦПК України процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

За вимогами пункту 29 Розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим, матеріали заяви не містять доказів надсилання копії заяви про видачу судового наказу з доданими до неї документами боржнику.

Між тим, ЦПК України не передбачено вимог для подачі заяви про видачу судового наказу, як необхідність надання її копії з додатками для боржника або скеровувати примірник заяви з додатками боржникові.

Так само, процесуальним законом не передбачено і обов`язку суду виготовляти і скеровувати примірник заяви з додатками про видачу судового наказу боржникові.

Однак, на думку судді, права боржника не можуть бути обмежені у зв`язку із цим.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із вимогами законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про відмову у видачу судового наказу, оскільки заява подана з порушеннями вимог ст. 163 ЦПК України.

Так, заявником не додано до заяви про видачу судового наказу доказів направлення боржнику копії заяви з додатками, що унеможливлює прийняти його до розгляду. При цьому, суддя застосовує аналогію закону, оскільки подібні правовідносини (щодо вимог до судового наказу) не передбачають їх наявність. Разом з тим, звернення подібного предмету у інших видах судового провадження цивільного судочинства, обов`язково вимагають наявність додатком докази направлення іншим учасникам справи поданих документів.

При цьому, відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, якщо заява підписана представником заявника, то до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує повноваження представника.

Заява про видачу судового наказу підписана ОСОБА_2 як представником Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України на підставі довіреності, виданої приватним нотаріусом Котлярова Л.В..

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч. 3 ст. 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами..

Якщо представництво юридичної особи здійснюється через її працівника, то його повноваження мають підтверджуватися не тільки діючою довіреністю з описом конкретних видів представництва, а й заразом документами, які б підтверджували перебування особи підписанта в трудових чи інших цивільних відносинах з юридичною особою: статутом; положенням; трудовим договором (контрактом).

В порушення зазначених вимог закону до заяви про видачу судового наказу не додано документів, на підставі яких можна було б визначити зміст повноважень в. о. директора Закарпатської філії на видачу довіреності Кривка В.І. в порядку передоручення: установчі документи ТОВ «Газорозподільні мережі України», довіреності від 15.05.2024, виданої ТОВ «Газорозподільні мережі України», Положення про Закарпатську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, беручи до уваги те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст.163 ЦПК України, а тому у видачі такого судового наказу слід відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Заява може бути подана до суду повторно із додатками у паперовому вигляді, до якої має бути додана її копія з доданими матеріалами для виконання судом вимог ч.2 ст.169 ЦПК України після видачі судового наказу, або в електронній формі з доказами надсилання боржнику листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

Ураховуючи викладене, керуючись вимогами статей 43, 161 - 165, 353, 354 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Закарпатської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення судового рішення. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош