Справа № 635/96/23
Провадження по справі № 2/635/648/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Старишко Д.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - Мереф`янська міська рада Харківської області,

треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник - адвокат Лаєвська М.Л., пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яким просить в остаточних вимогах суд: встановити факт, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 01 січня 2004 року по час відкриття спадщини після смерті останнього, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за нею право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 96,70 кв.м., житловою - 64,50 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що батьки позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю без шлюбу в смт Ново-Белокоровичи Олевського району Житомирської області, вели спільне господарство, разом з ними проживала бабуся позивача ОСОБА_8 . Від спільного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народилися діти, відомості про батька вносились зі слів матері. У зв`язку з радіоактивним забрудненням цього населеного пункту внаслідок аварії Чорнобильської АЄС, сім`я ОСОБА_8 , а саме - син ОСОБА_6 , 1958 р.н., невістка - ОСОБА_7 , 1966 р.н., онука - ОСОБА_1 , 1985 р.н., онук ОСОБА_3 , 1984 р.н., онука - ОСОБА_4 , 1987 р.н. переїхала до м. Мерефи Харківського району Харківської області з метою отримання житлового приміщення, відповідно до пільг, встановлених для переселенців з території радіоактивного забруднення.

Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області було придбано житлового будинку по АДРЕСА_1 та передано його сім`ї ОСОБА_6 . З дозволу всіх дорослих членів сім`ї - матері ОСОБА_8 та дружини ОСОБА_7 , право власності оформлено на ОСОБА_6 .

Після реєстрації права власності в 1992 році ОСОБА_6 та члени його сім`ї, у тому числі - дочка ОСОБА_1 були зареєстровані по АДРЕСА_1 . Мати власника будинку померла в 1997 році, ОСОБА_7 , що проживала з власником будинку однією сім`єю без реєстрації шлюбу померла в 2014 році. Єдиним членом сім`ї, що залишився проживати з ОСОБА_6 у належному йому будинку є позивачка - ОСОБА_1 та її малолітні діти.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Позивачка прийняла спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що в актовому записі про народження ОСОБА_1 відомості про батька зазначені зі слів матері - ОСОБА_9 . На теперішній час не залишилось родичів ОСОБА_6 , з якими можна було б провести судову біологічну експертизу з метою встановлення факту батьківства. Тобто, після смерті батька доведення кровного споріднення між ОСОБА_6 та позивачкою є неможливим.

Таким чином, єдиним способом підтвердити той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 - є звернення про визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 січня 2023 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської М.Л. про витребування доказів - задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіної І.Г. ( АДРЕСА_2 ) відомості про те, чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав на час смерті за адресою: АДРЕСА_1 , чи складався від його імені заповіт, чи була відкрита спадкова справа, чи видавалися свідоцтва про право на спадщину.

13 березня 2023 року на виконання вимог ухвали Харківського районного суду Харківської області від 03 лютого 2023 року надійшла інформація від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіної І.Г.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 липня 2023 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом вирішено питання про допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 червня 2024 року прийнято відмову представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лаєвської М.Л. від позовних вимог в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 1992 року по 31 грудня 2003 року.Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом в частині встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 з 1992 року по 31 грудня 2003 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лаєвська М.Л. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав,зазначених в позові.

Представник відповідача - Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно направлення Виконавчого комітету Житомирської обласної ради народних депутатів, відповідно до п.п. 8,10 Постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради Професійних спілок від 14 грудня 1989 року № 315 «Про додаткові заходи щодо посилення охорони здоров`я та поліпшення матеріального становища населення, яке проживає на території, що зазнала радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС» від 02.03.1990 року сім`я у складі: ОСОБА_8 , а саме - син ОСОБА_6 , 1958 р.н., невістка - ОСОБА_7 , 1966 р.н., онука - ОСОБА_1 , 1985 р.н., онук ОСОБА_3 , 1984 р.н., онука - ОСОБА_4 , 1987 р.н. були переселені з смт Ново-Белокоровичи Олевського району Житомирської області у зв`язку з радіоактивним забрудненням населеного пункту внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до п. 1 Постанови Ради Міністрів УРСР від 30 червня 1990 року № 149 «Про передачу громадянам, які переселені з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, жилих будинків в особисту власність», жилі будинуу садибного типу з надвірними будівлями державного або громадснького житлового фонду, в які переселені в 1996-1990 роках чи переселятимуться громадяни з територій, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, передаються їм безкоштовно в особисту власність.

Вартість переданого житла, що збудоване чи куплене підприємствами й організаціями, колгоспами і радгоспами, компенсується за рахунок коштів, передбачених на ліквідацію наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з протоколу № 7 від 14 липня 1992 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області прийнято рішення про придбання у ОСОБА_12 та ОСОБА_13 житлового будинку по АДРЕСА_1 та передачі його сім`ї ОСОБА_6 .

Згідно акту передачі житлового будинку з надвірними будівлями від 06 липня 1992 року вищевказаний будинок після придбання переданий сім`ї ОСОБА_8 .

Зі змісту вказаного акту вбачається, що житловий будинок по АДРЕСА_1 був придбаний Мереф`янською міською радою для сім`ї ОСОБА_6 та переданий останньому. З дозволу всіх дорослих членів сім`ї - матері ОСОБА_8 та дружини ОСОБА_7 , право власності оформлено на ОСОБА_6 .

Рішенням Мереф`янської міської ради від 14 липня 1992 року затверджено акти передачі жилого будинку з надвірними будівлями, придбаними Мереф`янським міськвиконкомом для сім`ї ОСОБА_6 , затвердити та оформити право особистої власності на ОСОБА_6 .

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6 за № 3002 на підставі вищевказаного акту прийому-передачі, про реєстрацію права власності видано відповідне реєстраційне посвідчення від 01 серпня 1992 року

Відповідно до ст. 128 ЦК УСРС в редакції 1963 року, моментом виникнення права власності є момент передачі майна.

Таким чином, ОСОБА_6 набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Згідно записів домової книги в 1992 році ОСОБА_6 та члени його сім`ї - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 були зареєстровані по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 467 та видано свідоцтво про смерть серії № НОМЕР_1 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 423 та видано свідоцтво про смерть серії № НОМЕР_2 .

Мати власника будинку померла в 1997 році. ОСОБА_7 , що проживала з власником будинку однією сім`єю без реєстрації шлюбу померла в 2014 році. Єдиним членом сім`ї, що залишився проживати з ОСОБА_6 у належному йому будинку є позивачка - ОСОБА_1 та її малолітні діти - ОСОБА_15 , 2007 року народження, ОСОБА_16 , 2010 року народження, ОСОБА_17 , 2013 року народження.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_6 , про що виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області зроблено актовий запис № 344 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Згідно повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 03.12.2021 р. № 1011, за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 96,70 кв.м., житловою площею 64,50 кв.м., та надвірні будівлі - сарай літ. «Б», погріб літ. «б», сарай літ. «Д», теплиця літ. «Ж», сарай літ. «З», вбиральня літ. «И», літня кухня літ. «Л», ворота № 3, огорожа № 4, колонка № 5.

Як вбачається з інформації приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Костіної І.Г. від 10 березня 2023 року, заповіт від імені ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 - не посвідчувався. У матеріалах спадкової справи № 45/2021 міститься заява ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька - ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого час смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Інші заяв про прийняття спадщини або відмову у прийнятті спадщини - відсутні, свідоцтво про право власності на спадщину не видавалося.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 грудня 2022 року № 02.31/216, згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 9 від 27.12.2022 та свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданого 10.02.1987 року Олевським районним відділом ЗАГС Житомирської області НОМЕР_4 , у відомостях про батька записаний ОСОБА_9 .

У зв`язку з відсутністю доказів кровного споріднення з ОСОБА_6 , позивач може реалізувати свої спадкові права як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що станом на час смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 була членом його сім`ї, з 1992 року постійно проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, була об`єднана з померлим єдиним побутом, спільним господарством, організувала поховання ОСОБА_6 , після його смерті продовжує проживати у належному йому будинку разом з дітьми.

Відповідно до положень ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом з ОСОБА_6 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджуються актом про встановлення факту проживання від 27.12.2022 року, відповідно до якого з 1992 року по день смерті з ОСОБА_6 проживала його дочка - ОСОБА_1 , а також його малолітні онуки - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , проживає поруч з її будинком протягом десяти років, знала батька позивачки - ОСОБА_6 , з яким дочка проживала однією сім`єю протягом всього цього часу. Вони піклувалися один про одного, мали єдине господарство, відносини між ними були - якм іж батьком та дочкою. Батько позивачки мав хворе серце, ОСОБА_1 його доглядала, надавала допомогу в лікуванні. У будинку по АДРЕСА_1 крім ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та її дітей - інших осіб не проживало, після смерті батька позивачка залишилася проживати у будинку п теперішній час.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що вона з дитинства підтримує з ОСОБА_1 добрі сусідські стосунки, знала її батька позивача - ОСОБА_6 . Свіоддок пояснила, що батько дуже любив ОСОБА_1 та своїх онуків, вони разом з дочкою утримували господарство, мали худобу, город, разом управлялися. По АДРЕСА_1 інші особи не проживали. ОСОБА_1 , піклувалася за батьком, лікувала його під час хвороби, у нього було хворе серце. Після смерті батька позивач продовжує проживати у батьківському будинку.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті останнього, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання позивача разом зі спадкодавцем, здійснення догляду та ведення з ним спільного побуту, реєстрацію місця проживання разом з ОСОБА_6 , зазначення в офіційних документів про наявність родинних зв`язків між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Дослідивши надані позивачем докази в сукупності з показаннями свідків, суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше п`яти років станом на час смерті.

Заперечень проти встановлення факту постійного проживання відповідачем - не надано, також не надано доказів на спростування доводів позивача про фактичне проживання однією сім`єю з ОСОБА_19 .

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_6 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з 31.12.2003 року по 21.09.2020 року, є спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, спадщину прийняла згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 01 січня 2004 року по час відкриття спадщини після смерті останнього, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 96,70 кв.м., житловою - 64,50 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач -Мереф`янська міська рада Харківської області, , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпровська, буд. 213.

Третя особа - ОСОБА_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - ОСОБА_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа - ОСОБА_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 13 вересня 2024 року.

Суддя І.В. Березовська