Справа № 276/2424/23
Провадження по справі №2/276/44/24
15 січня 2024 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Збаражського А.М., з участю:
секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, з участю третьої особи: органу опіки та піклування Хорошівської селищної ради, -
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2017 року вона проживала однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . В період спільного проживання в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя між ними не склалося, тому коли дитині виповнився один рік, відповідач залишив сім`ю. Після припинення фактичних відносин відповідач ухиляється від обов`язків по вихованню сина, зокрема не піклується про фізичний розвиток дитини, не цікавиться станом здоров`я, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням. Відповідач аліменти не сплачує, не забезпечує матеріально, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом.
Ухвалою судді від 23 листопада 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.
19 грудня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона з 2016 року з ОСОБА_2 проживають окремо. Відповідач не приймає участі у вихованні сина, не провідує його, не забезпечує матерільно, не телефонує. Навіть не вітається з дитиною, коли бачить її, хоча проживають в одному селі.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
Від третьої особи Органу опіки та піклування Хорошівської селищної ради надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника, клопотань до суду не заявлено.
Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву суду не подавав, а позивач не заперечила проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за слідуючих обставин.
Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.сп.3).
Згідно судового наказу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 10.10.2018 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.09.2018 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття ( а.сп.6).
Відповідно до довідки Хорошівської селищної ради №266 від 06.11.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на її утриманні ( а.сп.7) .
Із довідки Сколобівської гімназії Житомирської області з вих. №10 від 07.11.2023 року слідує, що батько учня 3 класу ОСОБА_3 - ОСОБА_2 не цікавиться шкільним життям дитини ( а.сп.8).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання №50 від 06.11.2023 року, ОСОБА_1 проживає з неповнолітніми дітьми без реєстрації в житловому будинку в АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_5 , 2011 р.н., ОСОБА_3 2015 р.н., ОСОБА_6 2017 р.н., ОСОБА_7 , 2020 р.н.; одружена з ОСОБА_8 , 1990 р.н. На даний час її чоловік служить в ЗСУ. Троє дітей навчаються в місцевій школі. В житловму будинку створені належні умови для проживання, чисто, придбано. В будинку є продукти харчування, утримають домашню птицю. На даний час , сім`я забезпечена дровами ( а.сп.9).
Допитана в судовому засідання свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вже 8 років проживає з позивачем по сусідству. Відповідач не цікавиться життям сина, не провідує його, не забезпечує матеріально. Дитину утримує лише мати. Вона часто буває в них дома, ОСОБА_4 взагалі не хоче спілкуватися з батьком. Відповідачу не чиняться жодні перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4 .
15.12.2023 рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №217 від 15.12.2023 року, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_4 (а.сп.24).
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хорошівської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хорошівської селищної ради від 15.12.2023 року №217, відповідний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок обґрунтований тим, що батько належний догляд за дитиною не здійснює, потреби сина не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням умов для фізичного, духовного та морального розвитку. Фактично батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер, як кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.
За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року).
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Відомостей про те, що відповідач намагається належним чином виконати свої батьківські обов`язки у суду відсутні.
Досліджені судом докази в їх сукупності дають підстави для висновку, що батько ОСОБА_2 належний догляд за дитиною - сином ОСОБА_4 не здійснює, потреби сина не задовольняє, не займається вихованням та забезпеченням належних умов для його фізичного, духовного та морального розвитку. Відповідач не спілкуються з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує відповідне піклування та матеріальні потреби сина. Дитина зі сторони батька не забезпечується необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на її здоров`я, а також на психічний і фізичний розвиток як складову виховання.
Оскільки зазначені чинники мають систематичний та постійний характер, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому суд розцінює поведінку ОСОБА_2 як умисне ухилення від виховання малолітнього сина.
Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, не спілкується з ним, що становить основоположну складову сімейного життя, дитина з ним не проживає, відповідач сина матеріально не забезпечує, що свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки, при цьому будь-яких об`єктивних перешкод для виконання таких обов`язків у відповідача не було, що підтверджує свідоме нехтування ним батьківськими обов`язками, тому суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавлення відповідача батьківських прав за вищевказаних обставин не буде суперечити інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений нею судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 1073 гривень 60 копійок.
Керуючись статтями 4,11, 12, 13, 136, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 гривень 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; код РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Володарсько-Волинським РВ УМВС України в Житомирській області 08.11.2007.
Повний текст рішення складено 23.01.2024.
Суддя А.М. Збаражський