УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 являється власником 2/25 частини цілого жилого будинку з прибудовою за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться на земельній ділянці, площею 784 кв.м., виділеній у постійне користування на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №31/1183 від 15.09.1953 року. ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом про визначення порядку користування вказаною земельною ділянкою, адже існує реальний конфлікт, який полягає у переміщенні паркану ОСОБА_2 між її частиною будинковолодіння та частиною будинку заявниці, що унеможливлює доступ до горища будинку та обслуговування зовнішніх стін частини будинку, якою користується заявниця. При цьому, заявниці не відомо про усіх співвласників будинку, розташованого на вказаній земельній ділянці, та користувачів земельної ділянки, яка була виділена для будівництва та обслуговування зазначеного будинку. Більш того, заявниці не відома частка ОСОБА_3 у вказаному будинковолодінні. Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно: - власником 13/50 (26 %) часток цілого жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 ; - власником 1/20 (5 %) часток цілого жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_5 . Отже, заявниці достеменно відомо про співвласників будинковолодіння, які в сукупності володіють 39/100 часток будинку (разом із часткою заявниці). Частки інших співвласників в реєстрі нерухомого майна не зареєстровані. Самостійно отримати вказану інформацію заявниця не має можливості, оскільки доступ до інвентаризаційних справ обмежений. Просить витребувати з Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (м. Вінниця, вул. Соборна, 64) для огляду інвентаризаційну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно ч. 2ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч. 3ст. 116 ЦПК України).

Аналізуючи наведені положення у зіставленні з вимогами заявника суд насамперед зазначає, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Частиною 4ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 у справі N 367/6751/18-ц (провадження N 61-23322св19) викладено наступну правову позицію: "Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України). Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Разом з цим, згідно зі статтею 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом".

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11.03.2020 року у справі N 9901/608/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі N 9901/845/18.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Позивач обґрунтовує доводи необхідністю забезпечити докази шляхом витребування у КП «ВМБТІ» матеріали інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , з метою встановлення співвласників будинковолодіння, оскільки частки співвласників в реєстрі нерухомого майна не зареєстровані, а самостійно отримати вказану інформацію заявниця не має можливості, оскільки доступ до інвентаризаційних справ обмежений. А тому вважає, що дана інформація міститься в матеріалах інвентаризаційній справі. Проте обставини, для доказування яких вони необхідні, позивач не обґрунтовує, а наведене є лише припущенням позивача.

Отже, наведене не дає суду підстав вважати, що засіб доказування про витребування якого просить заявник може бути втрачений, або збирання (в порядку ст. 84 ЦПК України) відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, а також які конкретні обставини цей доказ може підтвердити чи спростувати у зазначеній цивільній справі.

Крім того, заявником не надано доказів, щодо неможливості самостійно ознайомитися з матеріалами інвентаризаційної справи.

Керуючись ст. ст.116,353 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: