Справа №705/1019/21
2/705/246/24 РІШЕННЯ
31 травня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з неправомірними діями працівника правоохоронних органів,
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з неправомірними діями працівника правоохоронних органів та просила стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 200 000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями, рішенням службової особи органу державної влади, Уманського відділу поліції Головного управління поліції в Черкаській області.
В обґрунтування позову зазначила, що 19 грудня 2018 року дільничний офіцер поліції сектору превенції Уманського Відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 склав відносно неї протокол про адміністративне правопорушення серії ГР № 074583, де зазначив, що « ОСОБА_2 25.10.2018 близько 20.30 год. по АДРЕСА_1 вчинила сварку з гр. ОСОБА_4 , в ході якої виражалася в сторону останньої нецензурною лайкою, намагалася вчинити бійку, чим вчинила насильство в сім`ї, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ГР № 074582 від 19.12.2018, ОСОБА_2 21.11.2018 близько 17.30 год. по АДРЕСА_1 вчинила сварку з гр. ОСОБА_4 , в ході якої виражалася нецензурною лайкою та намагалася вчинити бійку, чим вчинила насильство в сім`ї, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Уманський міськрайонний суд Черкаської області 11 вересня 2019 року постановив: «Об`єднати адміністративний матеріал за № 705/352/19, 3/705/1434/19 та № 705/354/19, 3/705/1435/19 в одне провадження та присвоїти адміністративній справі № 705/352/19, 3/705/1434/19.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На підставі ст. 38 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження по адміністративній справі закрити.
Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області».
Не погоджуючись з даною постановою суду та оскільки вона не вчиняла правопорушення, нею подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2019 і закрити справу у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
27 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд по справі № 705/352/19 постановив: «Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати. Провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає».
Таким чином, судом встановлено, що за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відносно неї безпідставно було складено матеріали про адміністративне правопорушення та бездоказово направлено до суду для притягнення до адміністративної відповідальності, що надає їй право на звернення до суду за відшкодуванням моральної шкоди.
Черкаським апеляційним судом 27 листопада 2020 року у зазначеній справі (№ 705/352/19) встановлено, що: «у матеріалах справи відсутні підтверджуючі дані про нібито вчинення ОСОБА_2 , 25.10.2018, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тоді як на підтвердження даного факту до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГР № 074583 від 19.12.2018 додана лише довідка ДОПСП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, в якій відсутня відмітка про затвердження відповідною посадовою особою, її дата складання та затвердження.
Інших доказів вчинення правопорушення за обставин, наведених в протоколах про адміністративне правопорушення, особою, що їх складала, надано не було.
Таким чином аналізуючи наведені обставини та оцінюючи зазначені вище докази як ті, що додані до протоколів про адміністративне правопорушення, прихожу до висновку про недоведеність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, її вини у вчиненні тих дій, які зазначені в протоколах та в оскарженій постанові.
При цьому, всі інші наявні у матеріалах справи письмові докази не можуть бути враховані судом як безсумнівні докази правопорушення з огляду на те, що вони долучені не в оригіналах, а в копіях, які незавірені належним чином, як того вимагає чинне законодавство. Дана обставина була однією із підстав для неодноразового повернення місцевим судом на дооформлення до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області протоколів про адміністративне правопорушення та які поверталися на адресу суду першої інстанції без виконання».
Попередньо, 04 лютого 2019 року дані матеріали повертались постановами Уманського міськрайонного суду Черкаської області, де суд вказав, що «Незважаючи на вказані вимоги закону в протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалів відсутні відомості про склад сім`ї потерпілої, які б слугували підставою для початку провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також підставою для складання протоколу за ст. 173-2 КУпАП. А саме, відсутні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_2 є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, за ознаками, зазначеними у ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім`ї».
Таким чином, від самого початку дії ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жука А.С. є незаконними.
У зв`язку із незаконними діями та протиправною поведінкою ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жука А.С. відносно неї, її доньки ОСОБА_5 та внучки ОСОБА_6 , їй було завдано значних, триваючих у часі місяцями душевних страждань, принижено її честь і гідність, у зв`язку з чим подано цей позов.
Незаконні та протиправні дії ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жука А.С. полягають у наступному.
19 грудня 2018 року під приводом розгляду звернення поліції з перевіркою її, доньки ОСОБА_5 та її малолітньої внучки ОСОБА_6 умов проживання, у зв`язку із неправомірними діями ОСОБА_7 , який відключив в будинку, де вони проживають газопостачання, електроенергію, незаконно відчужив спільно створене (збудоване) нерухоме майно.., близько 16:00 години за місцем її проживання: АДРЕСА_1 , без попередження прийшов ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жук А.С.
В цей час в будинку була лише неповнолітня внучка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дорослих членів сім`ї не було, чим скористався ДОП СП Жук А.С. та здійснив опитування 10-ти річної малолітньої ОСОБА_6 , у зв`язку із чим було подано скаргу. Дану ситуацію її внучка ОСОБА_6 описала в своїй заяві. Про зазначені обставини вона та її донька ОСОБА_9 дізнались із повідомлення ОСОБА_6 телефонним дзвінком.
Згідно висновку за підписом т.в.о. начальника СКЗ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області майора поліції Іщука Ю.І. за даним фактом ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жука А.С. притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
19.12.2018 ДОП СП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Жук А.С. незаконно склав відносно неї та її доньки ОСОБА_10 протоколи про адміністративні правопорушення, які направив до Уманського міськрайонного суду для притягнення їх до адміністративної відповідальності, не маючи на те належних правових підстав.
Наголошує, що матеріали по даних адміністративних провадженнях місцевий суд вже неодноразово повертав на доопрацювання, вказуючи на велику кількість порушень, безпідставність та незаконність дій ОСОБА_11 .
Однак, ДОП СП Жук А.С., розуміючи та враховуючи посадові обов`язки, неодноразово викликав її, чим ставив у принизливе незручне становище, де вимагав від неї пояснень. Такі дії він вчиняв навіть після закінчення строку розгляду адміністративних матеріалів, передбачених ст. 38 та ст. 247 КУпАП.
Після повернення вказаних адміністративних матеріалів із суду, не маючи на те правових підстав, ОСОБА_3 чинив тиск на неї і погрожував, у т.ч. приводом.
Зазначене щоразу займало додатково її час і сили, створювало моральне і психологічне напруження, погіршувало атмосферу у її сім`ї та відносини, вона вимушена була нервувати, втратила нормальний сон, змінився її нормальний ритм життя, що кожного разу спричиняло їй додаткових моральних страждань та принижень, оскільки вона знає, що не вчиняла правопорушень і пояснювала це щоразу ДОП СП Жуку А.С., однак ОСОБА_11 умисно чинив тиск на неї, безпідставно звинувачував у ніби то порушеннях, яких вона не вчиняла, чим тероризував її і не давав їй спокою.
Більших моральних страждань і душевного болю спричинило те, що ОСОБА_11 діяв як представник влади, і вона втратила віру. Безправ`я, яке чинив ДОП СП ОСОБА_3 , принижує її і її гідність, а невиправдана і надмірна тривалість в часі посилює розчарування і відчуття несправедливості.
Вважає, що заявлена сума моральної шкоди обґрунтована, співмірна, відповідає вимогам розумності та справедливості.
29.03.2021 до суду надійшов відзив представника Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області С.Яроша, де вказано, що Головне управління, ознайомившись з позовною заявою позивача, не погоджується з її вимогами у повному обсязі. Вважає, що боржником за даною позовною заявою повинна виступати держава Україна, а тому стягнення коштів через Казначейство, як з юридичної особи публічного права, що здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, суперечить нормам та позиції Великої Палати Верховного Суду. Боржником по справі за даним позовом є держава Україна, а способом захисту порушеного права є стягнення з Державного бюджету України на користь позивача відповідної суми коштів.
30.03.2021 до суду надійшов відзив представника ГУНП в Черкаській області А.П. Коваленко на позовну заяву, у якому вказано, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що даний позов не підлягає до задоволення. Позивачем у позовній заяві зазначено в якості відповідачів Головне управління Національної поліції в Черкаській області та Державну казначейську службу України, проте відсутній зміст позовних вимог до кожного з них, тому відповідно до п. 8 статті 257 УПК України суд залишає позов без розгляду якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.
Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує нібито неправомірними діями працівника поліції, якими їй завдано моральну шкоду.
Звертає увагу суду, що позивачем не надано як доказ рішення суду, яке вступило в законну силу, яким визнано дії ГУНП в Черкаській області протиправними щодо порушення прав позивача.
Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Позивачем не надано належних і допустимих доказів завдання їй моральної шкоди. Також позивачем не зазначено, в чому конкретно виразились її моральні страждання та з чого вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди саме в сумі 200 000,00 грн.
ГУНП в Черкаській області вважає, що позов ОСОБА_2 є необґрунтованим, факти, викладені у позові, перекрученими та такими, що не відповідають дійсності, а тому даний позов не підлягає до задоволення. Просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю.
Позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у судових засіданнях позов підтримали та просили його задовольнити.
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області Коваленко А.П. у попередньому судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області у судове засідання не з`явився, письмово подали клопотання про розгляд справи у відсутність представника ГУДКСУ у Черкаській області.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні вказала, що вона являється дочкою позивача ОСОБА_1 З 2016 по 2020 роки вона з донькою проживала разом з матір`ю та батьком, з яким у неї постійно виникають конфлікти. З приводу цього не раз викликались працівники поліції. На її маму ОСОБА_1 неправомірно були складені протоколи про адміністративні правопорушення, замість того, щоб захистити її. У грудні 2018 року був випадок, коли вона та її мати були на роботі, до них додому прийшов дільничний інспектор поліції ОСОБА_3 для розмови з ними. Він прийшов без попередження, вдома була тільки її малолітня донька ОСОБА_6 . Дільничний не мав права заходити до будинку, коли дорослих не було вдома, тим більше її допитувати. Вважає дії працівників поліції неправомірними, що призвели до принижень та страждань матері, тому вважає, що її матері була завдана моральна шкода.
Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та відповідача, покази свідка ОСОБА_14 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які посилались сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, вважає, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.
Суд установив, що у постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.02.2019 (справа № 705/352/19, 3/705/349/19) вказано, що в провадженні Уманського міськрайонного суду знаходиться адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з протоколу серії ГР № 074583 від 19.12.2018 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_2 25.10.2018 року близько 20 год. 30 хв. по вул. Інтернаціональній вчинила сварку з ОСОБА_4 , в ході якої виражалась в сторону ОСОБА_4 нецензурною лайкою, намагалась вчинити бійку, чим вчинила насильство в сім`ї.
Постановою від 04.02.2019 повернуто до Уманського відділу поліції ГУНП в Черкаській області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 , що складений за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, для дооформлення.
У постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.02.2019 (справа № 705/354/19, 3/705/350/19) вказано, що в провадженні Уманського міськрайонного суду знаходиться адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з протоколу серії ГР № 074582 від 19.12.2018 року про адміністративне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_2 25.10.2018 року близько 20 год. 30 хв. по вул. Інтернаціональній вчинила сварку з ОСОБА_4 , в ході якої виражалась нецензурною лайкою, намагалась вчинити бійку, чим вчинила насильство в сім`ї.
Відповідно до постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.09.2019 (справа № 705/352/19, 3/705/1434/19) об`єднано адміністративний матеріал за № 705/352/19 3/705/1434/19 та № 705/354/19 3/705/1435/19 в одне провадження та присвоєно адміністративній справі єдиний номер 705/352/19, 3/705/1434/19. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. На підставі ст. 38 КУпАП ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнено від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, а провадження по адміністративній справі закрито.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 27.11.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасовано. Постановлено провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.08.2018, складеного головними спеціалістами служби у справах дітей ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на підставі заяви ОСОБА_10 з метою обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні. Для дитини в сім`ї створені належні умови. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_4 власник, зареєстрована та проживає з чоловіком ОСОБА_19 , ОСОБА_9 - сестра власника, ОСОБА_8 - племінниця, ОСОБА_2 - мати, ОСОБА_7 - батько. В родині склалися неприязні ворожі стосунки між рідними сестрами.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 21.09.2018, складеного начальником служби у справах дітей ОСОБА_20 , головним спеціалістом служби у справах дітей ОСОБА_15 на підставі заяви ОСОБА_21 з метою обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, проведено обстеження умов проживання АДРЕСА_1 . За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_4 власниця житла (тітка), ОСОБА_19 чоловік власниці житла (дядько), ОСОБА_9 - мати, ОСОБА_8 - донька, ОСОБА_2 - бабуся (мати ОСОБА_21 ), ОСОБА_7 - дідусь (батько ОСОБА_21 ). В родині склалися неприязні ворожі стосунки між сестрами та рідними.
Згідно з актом потреб дитини та її сім`ї (початкова оцінка), складеного 21.11.2018 відповідальним спеціалістом ОСОБА_22 (на момент оцінювання) АДРЕСА_1 сім`я потребує налагодження стосунків між членами родини для нормальної життєдіяльності заявниці та її малолітньої доньки.
Відповідно до висновку від 22.03.2019 т.в.о. начальника СКЗ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_23 щодо розгляду матеріалів перевірки ЄО № 1556 від 15.02.2019, затвердженого начальником Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_24 , проведеною перевіркою скарги ОСОБА_21 на неправомірні дії дільничного офіцера поліції сектору превенції ОСОБА_3 встановлено, що в ході розгляду матеріалів ЖЕО, що зареєстровані в Уманському відділі поліції ВП ГУНП за скаргою ОСОБА_21 дільничний офіцер поліції сектору превенції Уманського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Жук А.С. з метою проведення перевірки за зверненням ОСОБА_21 , 19.12.2018 близько 16 год. прибув за адресою АДРЕСА_1 . На той час за вказаною адресою знаходилась неповнолітня онучка Ковальської. Дільничний офіцер поліції ОСОБА_3 зайшов за згодою до будинку, де чекав приходу ОСОБА_2 , яка прийшла через близько 15 хв. В подальшому ОСОБА_2 написано скаргу на неправомірні дії дільничного офіцера поліції ОСОБА_3 , перевірку якої проведено працівниками УПД ГУНП в Черкаській області, за результатами чого дільничного офіцера поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 наказом начальника ГУНП в Черкаській області притягнено до дисциплінарної відповідальності. Інформація щодо проведення обшуку в домоволодінні знайшла своє підтвердження.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З аналізу викладеного слідує, що неналежне виконання органами державної влади чи місцевого самоврядування своїх повноважень, що призвело до порушення прав людини, свідчить про невиконання державою в особі відповідного органу її головного обов`язку перед людиною - утверджувати та забезпечувати її права.
Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Суд зазначає, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, на підставі статті 1174 ЦК України, відшкодовується державою.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.
Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Із матеріалів справи вбачається, що постановою Черкаського апеляційного суду від 27.11.2020 постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 вересня 2019 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасовано. Провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
На переконання суду, між скасуванням постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та завданням їй моральної шкоди є причинний зв`язок, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, скасування постанови про адміністративне правопорушення свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
Разом з тим суд акцентує увагу на тому, що ненадання суду працівниками поліції допустимих доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, як і сам по собі факт закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення свідчать про те, що особу притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
Підставою для відшкодування шкоди у зазначеній справі є скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, а завдана позивачу шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як зазначалося раніше підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення рішенням суду порушення порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим було скасовано постанову, на підставі якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, а провадження по справі закрито.
З урахуванням того, що судовим рішенням встановлено факт неправомірності дій посадової особи поліції під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вказане свідчить про те, що позивач від таких дій перенесла негативні емоції, оскільки була вимушена доводити свою правоту в суді.
Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.
Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.
Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.
У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди.
Суд вважає, що позивачці були спричинені душевні страждання, оскільки вона була змушена докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, зокрема доводити свою невинуватість у суді, а також звертатися зі скаргами на дії дільничного інспектора, щоб довести неправомірність таких дій у випадку щодо опитування неповнолітньої онучки позивачки без участі дорослих членів сім`ї та проведення обшуку в домоволодінні. Психологічні страждання та розчарування у позивачки виникли не лише у зв`язку з неправомірними діями щодо неї, а й щодо її близьких родичів, зокрема онучки. Дії дільничного інспектора призвели до того, що позивачка втратила довіру до працівників поліції як представників влади, оскільки вони мають захищати права людини і дитини, а не нехтувати ними.
Разом з тим визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень у даній конкретній справі суд вважає завищеним та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Зокрема, очевидним та таким, що не потребує доказуванню, є те, що протиправне складення стосовно особи протоколу про адміністративне правопорушення, навіть якщо особа у межах провадження про притягнення її до адміністративної відповідальності не понесла певних матеріальних втрат, фізичних ушкоджень, провокує у неї негативні моральні переживання, занепокоєння, для відновлення порушеного права особа має витрачати час, у зв`язку з чим змінюється сталий спосіб та ритм життя.
Суд враховує тривалість душевних страждань позивачки, а саме, що від дня складення протоколів про адміністративне правопорушення (19.12.2018) до дня ухвалення постанови Черкаського апеляційного суду (27.11.2020) про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, пройшло майже два роки, позивачкою дійсно затрачено чимало часу та зусиль для доведення своєї невинуватості та безпідставності складення відносно неї протоколів про адміністративні правопорушення, а також неправомірності дій дільничного інспектора, відтак для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану потрібний був тривалий час, що свідчить про зміни її звичайного ритму життя та душевні переживання і страждання.
На підставі викладеного, беручи до уваги обставини справи, які мають істотне значення, з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає, що на користь позивачки на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума в розмірі 10 000,00 грн.
Такий розмір суд вважає співмірним із моральними стражданнями, які заподіяні позивачці.
Водночас суд зазначає, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав, у даному випадку ГУНП в Черкаській області.
Положеннями ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 ЦК України передбачено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 викладений висновок, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляє державу в суді, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.
У свою чергу, Державна казначейська служба України є самостійною юридичною особою, до обов`язків якої входить списання коштів з Державного бюджету України, і не може нести відповідальність за неправомірні рішення, дії чи бездіяльність державних органів чи їх посадових осіб.
За викладених обставин, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Відтак, з урахуванням визначеного до відшкодування розміру моральної шкоди, суд висновує, що позов належить задовольнити частково.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позов задоволено частково та позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у вигляді судового збору слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.
У частині позовних вимог до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Повне рішення складене 18.06.2024.
Суддя О.І.Єщенко