ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1646/23
Провадження №2/477/480/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді Саукової А.А.,

із секретарем судового засідання Купрейчик К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2023 року позивач акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.09.2012 року, яка станом на 29.05.2023 р. становить 71891,79 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.09.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 31028,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, позичальник не виконав умови кредитного договору в частині вчасного повернення кредиту та відсотків за користування ним, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у загальному розмірі 71891,79 грн., яку позивач просив стягнути в повному розмірі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подавши під час звернення до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі та про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 14 липня 2023 року позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.09.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 31028,04 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПриватБанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до п. п. 2.1 п.2 Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.09.2012 року Банк надає позичальнику строковий кредит в розмірі 31028,05 грн. на строк 36 місяців, з 03.09.2012 року по 30.09.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в розмірі 31028, 05 грн., в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, зазначених в заяві, умовах та правилах строки. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2015 року.

Відповідно до п.1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком.

Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, вчасно не перераховував платежі на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 29.05.2023 року має заборгованість 154402, 10 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 30265,90 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 41625,89, заборгованості за пенею в сумі 79901,58 грн., штраф в сумі 2608,73 грн.

Однак, позивач просить стягнути не всю суму заборгованості за кредитним договором, а лише за тілом кредиту в сумі 30265,90 грн. та відсотками за користування кредитом в сумі 41625,89 грн., разом 71891,79 грн.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частини другої статті 1067 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частини першої статті 1049, частини першої статті 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

До того ж, згідно частини другої статті 1050 ЦК України в разі порушення позичальником строків виконання зобов`язань, банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Виходячи з вимог статей 526, та 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 71891,79 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 30265,90 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 41625,89 грн.

14 листопада 2023 року на адресу Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 в якій він просить застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. В обґрунтування заяви зазначив, що позивач просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором, що було оформлено 03.09.2012 року, але він фактично провів лише одну оплату на погашення боргу, а саме 1150 грн. 25.10.2012 року. Після цього жодних оплат він не проводив, та дії договору не продовжував, а отже вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який необхідно відраховувати з його останньої оплати за кредитом, тому 25.10.2015 року сплинув строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки відповідно до Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Оскільки на картці вказано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, тому строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці, або вчиненням дій спрямованих на визнання свого обов`язку боржником перед кредитором.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів щомісячно, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Позивачем подано до суду довідку про видані відповідачу картки. Відповідно до копії довідки ОСОБА_1 було видано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 03.09.2012 року, термін дії 06/16.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з копії виписки за договором № б/н за період 03.09.2012 - 01.06.2023 року, відповідачем 25.10.2012 року здійснене часткове погашення заборгованості за наданим кредитом у сумі 1150,00 грн

За таких обставин, банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, а саме з моменту останнього платежу відповідача по кредиту, тобто з 25.10.2012 року, що узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного суду від 15 січня 2021 року у справі № 494/366/19.

Разом з тим, відповідно до п. п. 2.1 п.2 Генеральної угоди про реструктуризацію та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 03.09.2012 року, дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.09.2015 року.

Однак АТ КБ «Приват Банк» звернувся з позовом лише в липні 2023 року з пропуском строку позовної давності для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, оскільки позивачем заявлено позов після спливу позовної давності, у відповідності до вимог ч.5 ст.267 ЦПК України не наведено перед судом обґрунтованих доводів про поважність причин пропуску трирічного строку на звернення до суду, а також про наявність обставин зупинення, переривання, чи досягнутої домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

На підставі ст.ст. 4, 5, 12, 13, 89, 141, 197, 259, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 01001, м. Київ вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України - 14360570.

відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Повний текст рішення складений 07 лютого 2024року.

Суддя А. А. Саукова