Справа № 461/2021/24 Головуючий у 1 інстанції: Юрківа О.Р.
Провадження № 22-ц/811/964/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м.Львів

Справа № 461/2021/24

Провадження № 22-ц/811/964/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу представника Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - адвоката Попик Валентини Петрівни на ухвалу Галицького районного суду міста Львова, постановлену у м. Львові 21 березня 2024 року у складі судді Юрківа О.Р., у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчука М.М.,-

встановив:

11 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчука Миколи Миколайовича від 4 березня 2024 року про передачу виконавчого провадження № 65136966. В обґрунтування скарги посилається на те, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання - 12 років позбавлення волі. Вказує, що його ( ОСОБА_1 ) цивільний позов до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 300 000 грн. моральної шкоди. Зазначає, що 27 січня 2021 року Галицьким районним судом м. Львова у справі №461/5609/19 видано виконавчий лист про стягнення із засудженого 300 000 моральної шкоди. Виконавчий лист було передано на примусове виконання до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Старшим державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюк P.O. відкрито ВП №65136966. Стверджує, що надалі Коломийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) перейменовано в Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 5 березня 2024 року на його ( ОСОБА_1 ) адресу електронної пошти надійшла копія постанови старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчука М.М. від 4 березня 2024 року про передачу ВП №65136966 у Галицький відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зазначає, що ця постанова винесена на підставі ч.4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що така постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки в ній не зазначено на підставі якої статті Закону її винесено. Стаття 25 Закону України «Про виконавче провадження» лише регулює процесуальні моменти передачі проваджень, а не матеріальні підстави. В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає, що боржник помер, а виконавець в межах цього виконавчого провадження не може самостійно перевірити наявність майна в іншому місті, зокрема. у м.Львові. Вважає таке твердження безпідставним. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена передчасно та підлягає скасуванню. Просить скаргу задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 15 березня 2024 року скаргу задоволено. Скасовано постанову старшого державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчука М.М. від 4 березня 2024 року про передачу виконавчого провадження № 65136966.

Ухвалу суду оскаржила представник Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Попик В.П. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги. Вказує, що у ВП № 65136966 виконавець встановила, що боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до відкриття виконавчого провадження під час відбування покарання у ДУ «Коломийська ВК (№41)». Зазначає, що у передбачений законом строк ніхто не звернувся із заявами про прийняття спадщини після смерті боржника, майна боржника на території Коломийського району немає. Встановивши зазначене, виконавець винесла постанову від 22 листопада 2022 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника. Однак постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 461/320/23 скасовано таку постанову виконавця про закінчення вказаного ВП з наступних підстав: «встановивши, що квартира АДРЕСА_1 , де постійно проживав боржник, належить іншій особі, державний виконавець не з`ясував у власника квартири наявності рухомого майна чи коштів боржника, не відібрав від власника квартири пояснень», внаслідок чого «державний виконавець не звернув стягнення на майно, яке перебувало у інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб». Для виконання вимог, які випливають зі змісту постанови Верховного Суду, необхідно вчинити виконавчі дії у згаданій квартирі, що знаходиться на території, на яку поширюється компетенція Галицького ВДВС у місті Львові. Тому вважає, що постанова державного виконавця від 4 березня 2024 року про передачу виконавчого провадження № 65136966 до Галицького ВДВС у місті Львові винесена у відповідності до вимог закону. Зазначає, що законодавством не передбачено надання доручення на вчинення таких виконавчих дій, які необхідно вчинити, виходячи зі змісту постанови Верховного Суду. Стверджує, що у вказаному виконавчому провадженні більш ефективними будуть дії виконавця Галицького ВДВС у місті Львові, який може безпосередньо вчиняти виконавчі дії у квартирі АДРЕСА_1 , аніж дії виконавця Коломийського ВДВС, який знаходиться за 200 км від міста Львова. Вважає, що виконавцями відділу вжито усіх передбачених законодавством заходів щодо стягнення коштів з боржника ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не залишивши спадщини.

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 20 березня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання - 12 років позбавлення волі. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено у повному обсязі. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000 грн. моральної шкоди.

27 січня 2021 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення із засудженого ОСОБА_2 300 000 грн. моральної шкоди. Виконавчий лист передано на примусове виконання до Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Постановою старшого державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Палагнюк Р.О. від 14 квітня 2021 року відкрито ВП №65136966 по цьому виконавчому листу.

Коломийський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) перейменовано в Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

4 березня 2024 року старшим державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Юрчук М.М. винесено постанову про передачу виконавчого провадження №65136966 до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

У цій постанові зазначено, що боржник ОСОБА_2 не проживав на території м.Коломиї та Коломийського району. Стягувач направив виконавчий документ на виконання у Коломийський МВ ДВС, оскільки боржник ОСОБА_2 відбував покарання у ДУ «Коломийська ВК (№ 41)», с. Товмачик Коломийського району.

Після відкриття ВП №65136966 державний виконавець отримала від ДУ «Коломийська ВК (№ 41)» довідку № 4/1068 від 14 травня 2021 року про те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до відкриття ВП. Державний виконавець отримала витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно якого смерть боржника ОСОБА_2 зареєстровано 2 квітня 2021 року. Встановивши, що після смерті боржника ОСОБА_2 ніхто не звернувся із заявами про прийняття спадщини, 29 листопада 2022 року державний виконавець винесла постанову про закінчення ВП № 65136966 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого ВП підлягає закінченню у разі смерті боржника.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року у справі №461/320/23 задоволено скаргу ОСОБА_1 та скасовано постанову про закінчення ВП №65136966.

Постановою Львівського апеляційного суду від 8 травня 2023 року скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 31 січня 2023 року та у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2023 року скасовано постанову Львівського апеляційного суду від 8 травня 2023 року, ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 31 січня 2023 року залишено в силі.

Постановою державного виконавця від 11 жовтня 2023 року відновлено ВП №65136966.

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 461/320/23 зазначено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості щодо перевірки майнового стану боржника ОСОБА_2 за адресою його реєстрації на АДРЕСА_2 , яку зазначено у вироку від 20 березня 2020 року у справі № 461/5609/19.

Згідно з актом державного виконавця 22 січня 2024 року за вказаною адресою майно боржника не виявлено.

У постанові Верховного Суду вказано, що державний виконавець, встановивши, що квартира, де постійно проживав боржник ( АДРЕСА_3 ) належить іншій особі, належним чином не повідомив власника квартири щодо наявності рухомого майна чи коштів боржника, не відібрав від власника квартири пояснень; державним виконавцем не звернуто стягнення на майно, яке перебувало у інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб; не перевірив факт існування таких майна та коштів; перевірка була здійснена не за адресою фактичного проживання боржника, а саме замість квартири АДРЕСА_4 , була перевірена квартира АДРЕСА_5 . Також підтвердженням формального виконання державним виконавцем своїх обов`язків є акт з фототаблицею, у якому зазначено про неможливість доступу до квартири - місця проживання боржника ( АДРЕСА_3 ), оскільки зачинені двері на сходовій клітці.

Державний виконавець посилається на те, що виконавче провадження необхідно передати до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, для виконання постанови Верховного Суду необхідно провести перевірку за колишнім місцем фактичного проживання боржника на АДРЕСА_3 , що виходить за межі повноважень Коломийського ВДВС.

Оскаржувана ухвала мотивована наступним.

Згідно із ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч.1 ст. 18 цього Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до абзацу 2 п. 1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно із ст. 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.

Виконавець для перевірки майна, що знаходиться на території м.Львова, має надати доручення на проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби, а не передавати виконавчий документ до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які відповідають закону і не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391, ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - адвоката Попик Валентини Петрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 2 липня 2024 року.

Головуючий-______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк