У Х В А Л А

"03" вересня 2024 р. Справа153/1451/24

Провадження2-о/153/68/24-ц

Суддя Ямпільського районного суду Вінницької області Швець Р.В., ознайомившись з матеріалами справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, Вінницька область, Чернівецький район, с.Вила-Ярузькі, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Сімферополь Республіка Крим.

Перевіривши заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно із ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить суд встановити факт смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Сімферополь Республіка Крим, тобто на тимчасово окупованій території.

Натомість, заявником не додано до матеріалів справи доказів, які підтверджують, що померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була громадянкою України, оскільки суд вправі встановлювати факт смерті громадянина України, тому заявнику необхідно надати документ, який підтверджує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була громадянкою України.

Крім того, в копії свідоцтва про смерть, виданої окупаційною владою Республіки Крим, вказано, що ОСОБА_2 громадянка російської федерації.

Так, відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2023 у справі №337/3725/22 зазначив, що доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Вказаний перелік доказів та засобів доказування не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.

Суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, від 07 вересня 2022 року у справі № 759/5313/21 та від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22.

Відповідно до ч.1, 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником як доказ подано лише свідоцтво про реєстрацію смерті, яке видане окупаційними органами влади, що є недостатнім.

Таким чином, заявнику слід надати належні та допустимі докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку з наданим заявником доказом дозволять поза розумним сумнівом встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Сімферополь Республіка Крим.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. В ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються її недоліки, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Виходячи з наведеного, заяву необхідно залишити без руху, а заявнику - надати строк для усунення вищевказаних недоліків, попередивши, що у разі невиконання даної ухвали, заява буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.185 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 175, 177, 185, 258, 260, 318 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Ямпільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків заяви 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог суду у встановлений строк, заява буде визнана неподаною та повернута заявнику відповідно до вимог ч.3 ст 185 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Швець