ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/273/24Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Сіренко Ю.В.
секретарМатюха В.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 (повний текст складено 05.12.2023, суддя в суді першої інстанції Стеценко О.С.) про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання,

в с т а н о в и в :

у грудні 2023 ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси зі скаргою, якою просила: визнати бездіяльність виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у нездійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № 68129406 за період з 09:00 год. 02.12.2023 до 19:00 год. 03.12.2023 неправомірною та протиправною; зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вживати заходи примусового виконання співмірно вимогам рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, вчиняти виконавчі дії повно та своєчасно; визнати бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у нерозробці комплексної стратегії виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19 неправомірною та протиправною; зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірних вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини; зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювати дієвий та ефективний контроль виконавчого провадження № 68129406 з примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірних вимогам за рішенням суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання повернуто без розглядуз посиланням на те, що учасниками розгляду цієї скарги є стягувач, боржник, державний виконавець, проте вона не містить доказів направлення скарги з додатками ОСОБА_2 , відтак скаргу повернуто у відповідності до ч. 4 ст. 183 ЦПК України, коли суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, скаржник через систему «Електронний суд» подала 16.12.2023 апеляційну скаргу в якій, посилаючись на її незаконність й необґрунтованість, просить ухвалу суду скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Зазначає про помилковість посилання суду першої інстанції на положення ч.7 ст.43 ЦПК України, оскільки до суду в електронній формі була подана скарга у порядку здійснення судового контролю за судовим рішенням, а не заяву по суті справи чи зустрічний позов. Стосовно посилання в оскаржуваній ухвалі на положення ч.4 ст.183 ЦПК України скаржник вважає їх помилковими, оскільки дана стаття Закону не регулює спірні правовідносини, тому не підлягає до застосування.

У відзиві на апеляційну скаргу Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, просило залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що скарга подана без додержання вимог ч.2 ст.183 ЦПК України.

Проте, апеляційний суд не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальний дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до вимог ч.2 ст.183 ЦПК України письмова заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження), підписується заявником.

Згідно з ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Разом з тим, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на дії, рішення або бездіяльність державного чи приватного виконавця, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Розділом VII ЦПК України врегульовано судовий контроль за виконанням судових рішень.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Слід зазначити, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

А тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 10.03.2021 у справі №766/17333/20, провадження 61-1124ск21; від 27.01.2021 у справі № 569/13154/20, провадження № 61-15520св20; від 17.02.2021 у справі № 569/13160/20, провадження № 61-15478св20.

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

Проте суд першої інстанції у порушення вищевказаних вимог процесуального законодавства не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

За наведених обставин, а також враховуючи те, що заявникові судом не було надано часу для усунення недоліків його скарги, застосування судом першої інтанції положень ч.2 ст.183 ЦПК України є помилковим, а його висновок про поверненя скарги без розгляду таким, що не грутується на вимога закону.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зазначені вище положення національного законодавства та встановлені фактичні обставини, слід дійти висновку, що повертаючи скаргу заявнику без розгляду, суд першої інстанції належним чином не дослідив доводів ОСОБА_1 щодо порушення її прав та постановив ухвалу, яка суперечить вимогам закону.

Отже, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, як постановлена з порушенням норм процесуального законодавства, з огляду на це інші доводи апеляційної скарги не оцінюються.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.12.2023 про повернення без розгляду скарги ОСОБА_1 на бездіяльність органу примусового виконання скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 24.01.2024.

Суддя-доповідач

Судді