ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/2200/23 Номер провадження 22-ц/814/864/24Головуючий у 1-й інстанції Дядечко І.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» і адвоката Овчаренка Віталія Юрійовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2023 року (час ухвалення судового рішення з 14:23::49 год до 14:55:38 год, дата виготовлення повного тексту судового рішення - 06 жовтня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК», приватного підприємства «ТМ НОВАТОР», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив: стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 33 847,91 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 787,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на таке.

11 лютого 2022 року ОСОБА_3 і ПрАТ«СК «ЄвроінсУкраїна» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника на земного транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації належного страхувальнику автомобіля Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1 , строком дії з 13 лютого 2022 року до12 лютого 2023 року включно.

За умовами цього договору, ліміт страхової суми за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн. Укладення договору посвідчено полісом № АР/6105111 від 26 червня 2021 року.

17 листопада 2022 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1 , у місті Кременчуці, допустила зіткнення з автомобілем Тоуоtа Саmrу, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 15 лютого 2023 року по справі №537/3484/22 ОСОБА_2 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності. ОСОБА_1 визнано потерпілим.

Згідно рахунку № НОМЕР_3 ТОВ «Компанії «Про Лайн» від 15 грудня 2022 року загальна вартість робіт та матеріалів необхідних для відновлення автомобіля Тоуоtа Саmrу становить 72 635,01 грн.

28 лютого 2022 року ОСОБА_1 надав ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заяву про страхове відшкодування та всі необхідні документи, якими підтверджується наявність шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Судовим експертом Сумцовим С.С. проведено авто-товарознавче дослідження та складено висновок № 26 від 04 березня 2023 року, в якому у порядку, встановленому законодавством, розрахований знос автомобіля Тоуоtа Саmrу, яким володіє ОСОБА_1 , в розмірі 0,466 і визначений розмір витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Тоуоtа Саmrу, у сумі 33 847,91 грн.

За проведення експертного дослідження позивач сплатив 1 970 грн.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна», маючи всі необхідні документи, у строк, встановлений законом, страхове відшкодування не виплатила.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 не надали відповідь на додаткову заяву про страхове відшкодування, яку направлено поштою 15.03.2023.

Враховуючи розмір шкоди, який дорівнює реальній вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого внаслідок ДТП, позивач вважає, що сума, належна до стягнення з ОСОБА_2 , складає 38 787,10 грн.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 33 731 грн 31 коп. страхового відшкодування та 498 грн 15 коп. суми сплаченого судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Євроінс Україна», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна», стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 29 742,76 грн страхового відшкодування.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивачем не було надано під час судового розгляду доказів оплати відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Camry», реєстраційний номер НОМЕР_4 . Відповідні акт виконаних робіт і розрахунковий документ на підтвердження оплати виконаних робіт з відновлювального ремонта відсутні у матеріалах справи. Отже, наразі у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» немає правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування позивачу з урахуванням ПДВ.

Адвокат Овчаренко В.Ю., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення 2 340,89 грн страхового відшкодування з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та відмови у стягненні з ОСОБА_2 12 381 грн 44 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, внаслідок недостатності такої страхової виплати для повного відшкодування шкоди, яка нею завдана майну позивача, і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що у зв`язку з частковим задоволенням позову суд першої інстанції не компенсував йому 1 970 грн за проведення авто-товарознавчого дослідження та складення висновку судовим експертом Сумцовим С.С.

Висновок суду про недоведеність вимоги про стягнення відшкодування з ОСОБА_2 суперечить приписам ст.22, ст.1194 ЦК України, зміст яких передбачає відшкодування шкоди у визначеному розмірі до фактичного проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у прийнятті висновку авто-товарознавчого дослідження №26 від 4 березня 2023 року, складеного судовим експертом Сумцовим С.С., виходячи з того, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна», ніби-то, своєчасно проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, тому у позивача не могло виникнути право самостійного залучення експерта.

Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» отримало повідомлення від позивача 18 листопада 2022 року, огляд транспортного засобу проведений за участю позивача 30 листопада 2022 року, проте позивач не був повідомлений про результати проведеної оцінки вартості збитків. Тобто ПрАТ «СК «Євроінс Україна» ані узгодило із позивачем суму страхового відшкодування, ані сплатило таку суму.

Беручи до уваги звіт про оцінку №20265 від 16 грудня 2022 року, складений на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», суд першої інстанції не дав належної оцінки недолікам цього звіту, про які було наголошено суду, у тому числі і судовим експертом Сумцовим В.В.

Звертається увага, що в дійсності позивач заявив одну (єдину) позовну вимогу про стягнення на його користь з співвідповідачів 72 635 грн 01 коп, на виконання єдиного зобов`язання по відшкодуванню неподільної шкоди. В цьому зобов`язанні на стороні боржника беруть участь дві особи. Відповідно предметом спору в даній справі є спільні обов`язки ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 .

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники не скористалися.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2022 між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» і ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АР/6105111, відповідно до якого забезпечено транспортний засіб Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1 , та яким визначено особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу, а саме до керування допущені особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійський стаж страхувальника менше 3-х років. Згідно поліса № АР/6105111 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн (т.1 а.с.13, 93, 174)

17 листопада 2022 року о 09 год. 50 хв. в місті Кременчуці по вулиці Юрія Руфа в районі будинку №14 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Opel Insignia, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 і автомобіля Тоуоtа Саmrу, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Крюківського районного суду м.Кременчука від 15.02.2023, яка набрала законної сили 28.02.2023, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу (т.1 а.с.15-16,176-178)

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , право власності на автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , зареєстроване за АТ «ТАСКОМБАНК» (т.1 а.с.12)

З листів АТ «ТАСКОМБАНК» від 28.11.2022 №7677/ДВЗ та від 07.12.2022 за вих.№22546/48.3 вбачається, що згідно акту про передачу права власності до Договору фінансового лізингу №3767-01/07/15-Н від 13.07.2015, автомобіль марки «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_4 , передано в фінансовий лізинг Лізингоодержувачу ПП «ТМ НОВАТОР». У зв`язку з повним виконанням лізингоодержувачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу №3767-01/07/15 від 13.07.2015 Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у власність зазначений транспортний засіб «Toyota Camry», рік випуску 2015, номер кузова/шасі НОМЕР_6 , № двигуна НОМЕР_7 ) (т.1 а.с.113-114)

В момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 керував автомобілем Тоуоtа Саmrу, державний номерний знак НОМЕР_4 , на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тобто правомірно володів цим транспортним засобом.

18 листопада 2022 року ОСОБА_1 подано до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про ДТП за участю транспортного засобу, власник якого може бути визнаний потерпілою особою.(т.1 а.с.18-25, 94-100,179-186)

30 листопада 2022 року представником ПрАТ «СК «Євроінс Україна» оглянуто автомобіль Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , за участю позивача та складено протокол №40156 огляду колісного транспортного засобу, в якому зафіксовано пошкодження автомобіля, а саме двері передні праві - розриви полотна деформації, порушення геометрії, двері задні праві - пошкоджене ЛФП в задній частині, крило заднє праве - деформації в передній частині по арці, пошкоджене ЛФП, накладка порогу правого - подряпина ЛФП в задній частині, крило заднє ліве - деформація в задній частині, бампер задній - пошкодження в задній частині не від ДТП, двері задні ліві - подряпина не від ДТП. (т.1 а.с.21-22)

Згідно звіту №20265 від 16 грудня 2022 року, виконаного ТОВ «СЗУ Україна», про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», визначено, що вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_4 , за станом на дату оцінки, становить 33 731,31 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування).(т.1 а.с.101-112)

27 грудня 2022 року листом за вих.№7778/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило ПП «ТМ НОВАТОР» як лізенгоодержувача, який виконав свої зобов`язання за договором фінансового лізину, про необхідність надання заяви на виплату страхового відшкодування із зазначенням реквізитів для перерахунку коштів та на підставі п.п.33.1 -правової відповідальності власників наземних транспортних засобі», у разі наявності, надання копії постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, яка набрала законної сили. Окрім того повідомило про необхідність надання, на підставі рекомендацій Міністерства Юстиції України та на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією РФ, Схематичне зображення структури власності; Інформацію відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України щодо наявності/відсутності осіб, пов`язаних з державою-агресором- громадян РФ, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства РФ: юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є РФ, громадянин РФ або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.(т.1 а.с.26,115,187)

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, ПП «ТМ НОВАТОР» до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявами щодо страхового відшкодування не зверталося.

04 березня 2023 року на замовлення ОСОБА_1 проведено експертне автотоварознавче дослідження, за наслідками якого складено висновок експерта №26, згідно якого вартість матеріального збитку з технічної точки зору власнику автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яке сталося 17.11.2022 складає величину 36 072, 28 грн (в т.ч. ПДВ на матеріали та запчастини) (т.1 а.с. 27-42, 188-202)

Допитаний судом першої інстанції довий експерт ОСОБА_4 суду пояснив, що різниця між вартістю матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яке сталося 17.11.2022, яка встановлена ним у висновку №26, складеному за результатами проведення автотоварзнавчого дослідження, у незначному розмірі відрізняється від вартості матеріального збитку, встановленого оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна» в звіті №202265 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 16.12.2022. Підставою такої розбіжності є те, що при складанні звіту оцінювачем не було враховано ремонт бронєплівки захисної заводської крила заднього правого, не враховано ремонт пластикової накладки та правого порогу, а було враховано лише їх фарбування.

Згідно рахунку на оплату№PLK0000626 від 29.05.2023 ТОВ «Компанія «Про Лайн», доданого позивачем до позовної заяви, загальна вартість робіт та матеріалів необхідних для відновлення автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , становить 79 170 грн.

Разом з тим, як вбачається з рахунку на оплату №PLK0000626 від 29.05.2023, в загальну вартість робіт та матеріалів враховані деталі, які отримали пошкодження не від дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17.11.2022, що, зокрема підтверджується відомостями, які містяться в протоколі №40156 огляду колісного транспортного засобу від 30.11.2022, дата ДТП 17.11.2022, та не заперечується представником позивача адвокатом Овчаренко В.Ю.

15 березня 2023 року представником позивача адвокатом Овчаренко В.Ю. на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в інтересах ОСОБА_1 направлено заяву про страхове відшкодування (додаткова) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якої останній просив ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатити на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Toyota Camry, визнане потерпілим з урахуванням зносу автомобіля, в розмірі 33 847,91 грн, ОСОБА_2 сплатити на користь ОСОБА_1 іншу частину витрат в розмірі 38 787,10 грн, яка не покрита сумою належного до сплати страхового відшкодування (т.1 а.с.43-46)

Листом від 30.03.2023 за вих.№8152/ДВЗ ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомило ОСОБА_1 та його представника - адвоката Овчаренка В.Ю., що за відсутності заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів (згідно ст. 35 Закону), від особи, яка має право на його отримання (ПП «ТМ-НОВАТОР») та у відповідності до вимог ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», ЦК України, інших актів цивільного законодавства, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, що мала місце 17.11.2022 (т.1 а.с.116-117).

10 травня 2023 року адвокат Овчаренко В.Ю., представник ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 з заявою про страхове відшкодування за договором обов`язкового страхування, просив сплатити на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування витрат, пов`язаних з відновлюваним ремонтом пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_4 , в розмірі 33 847,91 грн.(т.1 а.с.43-46, 204-207)

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що реальна вартість виконаних робіт та матеріалів необхідних для відновлення автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , пошкодженого в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 17.11.2022, становить 72 635,01 грн, і матеріали справи не містять рахунок ТОВ «Компанія «Про Лайн» від 15.12.2022 №PLK0006989 на оплату загальної вартості робіт та матеріалів, необхідних для відновлення автомобіля Toyota Camry, державний номерний знак НОМЕР_4 , в розмірі 72 635,01 грн, на який позивач посилається в обгрунтування позовних вимог.

Визначений позивачем розмір шкоди, завданої його автомобілю, не перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна», отже вимога про стягнення страхового відшкодування має бути пред`явлена виключно до страховика, а не до винної особи, тому у задоволенні вимог до ОСОБА_2 слід відмовити у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Визначаючи суму страхового відшкодування, суд першої інстанції керувався тим, що замовлений ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звіт №202265 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складений 16.12.2022 оцінювачем ТОВ «СЗУ Україна», який є сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності, повністю відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 р №142/5/2092, а також іншим нормативно-правовим актам, а тому не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали використанню відомостей такого звіту при обчисленні розміру страхового відшкодування.

Доводи позивача про наявність підстав для визначення розміру відшкодування шкоди на підставі висновку експерта №26 від 04.03.2023, який було замовлено позивачем і на який позивач посилається як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд відкидає, оскільки, ці твердження не ґрунтуються на вимогах закону, так як, відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, - обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця.

Висновок експерта №26 від 04.03.2023 був виготовлений за власної ініціативи позивача без наявності достатніх для цього підстав, оскільки матеріалами справи підтверджено, що огляд транспортного засобу позивача представником страхової компанії був здійснений у встановлені законом строки, а тому позивач не набув правових підстав для самостійного обрання аварійного комісара чи експертів для визначення розміру шкоди.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Спірні правовідносин врегульовані нормами ЦК України, а також нормами ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті третьої ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 ЗУ від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 09 липня 2021 року (справа №522/14085/19) викладений правовий висновок, згідно якого відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У межах розгляду цієї справи, звертаючись з вимогою про відшкодування шкоди до страховика і винної особи, позивач визначив розмір шкоди, заподіяної його автомобілю, у сумі 72 635 грн 01 коп і просив стягнути із страховика страхове відшкодування у розмірі 33 847,91 грн (сума, визначена експертом Сумцовим С.С. у висновку №26 від 04 березня 2023 року), а решту суми 38 787,10 грн, - із винуватиці дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем не враховано, що згідно поліса № АР/6105111 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн, тобто навіть заявлений ним розмір шкоди 72 635 грн 01 коп є меншим, ніж страховий ліміт.

З наведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 (винуватиця ДТП) не є належним відповідачем по заявленим вимогам.

Доводи позивача про загальний розмір реальних збитків у сумі 72 635 грн 01 коп суд першої інстанції також визнав необґрунтованими, так як у справі відсутній рахунок на оплату ТОВ «Компанія «Про Лайн» №PLK0006989 від 15 грудня 2022, на який зроблено посилання у позові, натомість у справі мається світлокопія рахунку № НОМЕР_8 від 29.05.2023 (т.1 а.с.25) на суму 79 170 грн, проте і цей документ не є достатнім доказом на підтвердження факта проведення ремонтних робіт, виконаних за рахунок позивача.

У постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року (справа № 911/286/20) викладені такі правові висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.

А тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ.

Отже, Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ).

Водночас, спеціальні норми Закону обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

А вирішальним у цьому випадку - тобто для визначення, чи підлягає перерахуванню у складі страхового відшкодування сума ПДВ, мають значення обставини фактично проведеного відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи та обставини отримання страховиком (МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту з урахуванням ПДВ.

При цьому слід враховувати, що Закон розмежовує суму страхового відшкодування (яка визначається відповідно до умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яка обмежується страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування - пункти 9.1, 9.4 статті 9 та пункт 36.1 статті 36 Закону) та суму відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу), що визначається відповідно до оціненої шкоди або по факту проведеного ремонту (пункт 36.2 статті 36 Закону).

Якщо страхова сума є меншою за розмір заподіяної (оціненої) шкоди, то страхове відшкодування (страхова виплата/регламентна виплата) за таку шкоду особі в умовах відсутності документального підтвердження факту оплати проведеного відновлювального ремонту, здійснюється безпосередньо потерпілій з попереднім вирахуванням з суми оціненої шкоди, зокрема суми ПДВ, з подальшим обмеженням/зменшенням отриманої суми до зазначеної страхової суми.»

У межах розгляду цієї справи позивачем не доведено належними і допустимими доказами те, що після дорожньо-транспортної пригоди був проведений відновлювальний ремонт автомобіля на певну суму зі сплатою ПДВ, тому, вирішуючи питання про стягнення страхового відшкодування оціненої шкоди, суд має визначити його розмір без врахування ПДВ.

Суд першої інстанції, визначив розмір страхового відшкодування на підставі звіту ТОВ «СЗУ Україна» № 20265 від 16 грудня 2022 року, складеного на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», та відкинув як доказ висновок №26 від 04 березня 2023 року, виготовлений на замовлення позивача. Таке рішення суду першої інстанції обґрунтував тим, що саме до повноважень страховика належить визначення розміру збитку, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у відповідності до ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» своєчасно за участю позивача як потерпілої особи оглянув пошкоджений транспортний засіб та забезпечив виготовлення звіту уповноваженою особою. При цьому суд першої інстанції послався на постанову ВС від 25 квітня 2018 року у справі № 301/1075/15.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками.

У справі № 301/1075/15, розглянутій Верховним Судом, були встановлені інші фактичні обставини, а саме страховик своєчасно за участю потерпілого оглянув пошкоджений транспортний засіб, склав відповідний акт, виготовив звіт про оцінку, склав акт про страховий випадок і сплатив суму страхового відшкодування потерпілому.

У межах розгляду цієї справи встановлено, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не повідомляло позивача про визначену ним суму матеріального збитку, не сплатило суму страхового відшкодування і, як слідує з матеріалів справи, про існування звіту ТОВ «СЗУ Україна» № 20265 від 16 грудня 2022 року позивач дізнався лише у суді під час розгляду справи.

Окрім того, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими нормативними актами, які регулюють спірні правовідносини, потерпілому не заборонено заперечувати, спростовувати обґрунтованість визначеної страховиком суми матеріального збитку (страхового відшкодування) у спосіб, визначений законом.

Оцінюючи у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України звіт ТОВ «СЗУ Україна» № 20265 від 16 грудня 2022 року і висновок №26 від 04 березня 2023 року, апеляційний суд визнає переконливими доводи позивача і пояснення експерта ОСОБА_4 , допитаного у суді першої інстанції, та визнає висновок №26 від 04 березня 2023 року достовірним доказом (ст.79 ЦПК України) розміру матеріального збитку, завданого автомобілю позивача.

Згідно висновку №26 від 04 березня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, становить 36 072,28 у т.ч. ПДВ (6 012,05грн), тому на користь позивача підлягає стягненню 30 060 грн 23 коп. матеріального збитку.

З урахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 з 33 731 грн 31 коп до 30 060 грн 23 коп.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 необхідно було сплатити за дві окремі позовні вимоги майнового характеру по 1 073,60 грн за кожну окремо, а разом 2 147,20 грн. Сплачено 1 073,60 грн судового збору (т.1 а.с.1).

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення коштів з ОСОБА_2 та відсоток задоволених позовних вимог щодо стягнення коштів з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (88,81%) з ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути 1 073,60 грн судового збору за подачу позову про стягнення коштів з ОСОБА_2 , а також стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу позову у розмірі (1073,60 /100) х 88,81 = 953,46 грн.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 сплатив 1 610,40 грн судового збору (т.2 а.с.82).

Згідно п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Таким чином, враховуючи неможливість визначити відсоток задоволених вимог апеляційної скарги, то враховуючи п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 1 610,40 / 2 = 805,20 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна», звертаючись до суду з апеляційною скаргою, сплатило 1 642,61 грн судових витрат (т.2 а.с.93).

Оскільки відсоток задоволених вимог апеляційної скарги визначити не можливо, то враховуючи п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» необхідно стягнути витрати понесені при подачі апеляційної скарги у розмірі 1 642,61 / 2 = 821,30 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 953,46 + 805,20 = 1 758,66 грн, а з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 821,30 грн, то, враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 1 758,66 - 821,30 = 937,36 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати ПрАТ «СК «Євроінс Україна» частину судового збору.

Відповідно до положень частини першої, п. 2, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, в порядку підготовки позову за заявою ОСОБА_1 проведено автотоварознавче дослідження (висновок експерта № 26 від 04.03.2023 року). Позивачем сплачено 1 970 грн.(т.1 а.с.42)

Враховуючи загальний розмір задоволених позовних вимог (41,39%), з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати у розмірі (1 970/100) х 41,39 = 815,38 грн за проведення автотоварознавчого дослідження.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 2, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 суду надано: копію ордера Серія ВІ № 1085750 від 04.07.2023 (т.1 а.с.63, 65) виписку з договору № б/н від 07.07.2023 про надання правової допомоги (т.1 а.с.126-127), квитанцію № 07-К від 07.07.2023 про оплату правової допомоги у розмірі 1000 грн.(т.1 а.с.128)

Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з ОСОБА_2 , то остання має право на стягнення з ОСОБА_1 судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1 000 грн.

Оскільки, рішення суду першої інстанції змінено, а не скасовано і предметом перегляду апеляційним судом ухвала місцевого суду від 17.10.2023 не була, то її законність і обґрунтованість апеляційним судом не перевіряється.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» і адвоката Овчаренка Віталія Юрійовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 02 жовтня 2023 року змінити з мотивів, викладених у постанові апеляційного суду, зменшивши суму страхового відшкодування, що підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 з 33 731 грн 31 коп до 30 060 грн 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 1 073,60 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати за подачу позову та апеляційної скарги у розмірі 937,36 грн, 815,38 грн за проведення автотоварознавчого дослідження, а всього 1 752,74 грн.

Звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» частину судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов