Номер провадження 2-о/404/121/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту перебування на утриманні, просив суд встановити факт, що його утриманні перебуває неповнолітня ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про шлюб від 07 червня 2019 року.

Заявник на даний час перебуває на військовій службі по мобілізації, відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_1 від 01 вересня 2023 року № 720. Має двох рідних неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_2 має неповнолітню рідну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначені особи проживають однією сім`єю по АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується довідкою № 271 від 03 листопада 2023 про склад сім`ї. Вказане також підтверджується витягами з реєстру територіальних громад та відповідними довідками, які долучені до даної заяви.

Крім того, заявник та ОСОБА_2 має посвідчення багатодітної сім`ї НОМЕР_2 , відповідно до якого, в якості дітей заявника записані: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі 404/178/18 від 24 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано.

Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі 404/177/18 від 22 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахунку Фортечного відділу Державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 вересня 2023 р., боржником ОСОБА_8 , за судовим наказом 404/177/18 від 22 січня 2018 року, за період з січня 2018 року по серпень 2023 року аліменти не сплачувались.

ОСОБА_2 на даний час не працює та має статус безробітної, що підтверджено довідкою Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 27 листопада 2023 року № 270.

Вказано, що неповнолітня ОСОБА_3 наразі перебуває на утримані ОСОБА_1 .

Встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох дітей віком до 18 років має юридичне значення для заявника, оскільки даний факт є підставою для звільнення його з військової служби. Заявник фактично утримує неповнолітню ОСОБА_3 , яка є рідною дочкою ОСОБА_2 , яка перебуває у шлюбі із заявником, має двох рідних неповнолітніх дітей та проживає із вказаними особами однією сім`єю.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 червня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник заявника, адвокат Вакуленко О.В. підтримав заяву та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21 листопада 2009 року по теперішній час.

ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно довідки квартального комітету № 8, виданої 03 листопада 2023 року, ОСОБА_1 , 1993 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї 6 чоловік: ОСОБА_2 , 1987 р.н. дружина, ОСОБА_5 , 2018 р.н. донька, ОСОБА_4 , 2023 р.н. син, ОСОБА_3 , 2008 р.н. донька, ОСОБА_6 , 2005 р.н. син.

ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про шлюб від 07 червня 2019 року.

Відповідно до свідоцтв про народження, заявник є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають посвідчення багатодітної сім`ї НОМЕР_2 , відповідно якого, в якості дітей записані: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда (справа № 404/178/18) від 24 травня 2018 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було розірвано.

Судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда у справі № 404/177/18 від 22 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на утримання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Відповідно до розрахунку Фортечного відділу Державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22 вересня 2023 року, боржником ОСОБА_8 , на виконання судового наказу Кіровського районного суду м. Кіровограда, за період з січня 2018 року по серпень 2023 року аліменти не сплачуються.

Згідно довідки Кропивницької філії Кіровоградського обласного центру зайнятості від 27 листопада 2023 року № 270, ОСОБА_2 на даний час не працює та має статус безробітної.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 14 (здійснення сімейних прав) СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 15 (виконання сімейних обов`язків) СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

В силу ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Так, згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Суд відзначає, що батьки мають рівні обов`язки щодо виховання та утримання дітей, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою або шлюб між ними розірвано, а також незалежно від того, чи проживають батько чи мати разом з дітьми або окремо від дитини, що визначено ст. 141 Сімейного кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав.

Таким чином, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися з настанням певних юридичних фактів.

Правовідносини щодо «утримання неповнолітніх дітей» є предметом регулювання Сімейного кодексу України.

Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто, Закон покладає виключно на батьків обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.

Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України).

Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч.1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки, яка з ним проживає, а обов`язок утримувати падчерку виникає лише у разі відсутності у неї матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний суд у постанові від 14.12.2023 року № 160/11228/23.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд зазначає, що заявник перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання».

Відповідно до ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» та ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом із додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень змагальності та меж судового розгляду.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Системний аналіз положень СК України та Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» свідчить, що передбачене підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, під час дії воєнного стану, у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до18років, стосується військовозобов`язаних, які є батьками таких дітей або їх вітчимом у разі наявності обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 268 СК України, утримувати падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

У ОСОБА_3 є батьки, які і зобов`язані утримувати дитину не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з дитиною або окремо від неї.

Судом установлено, що судовим наказом Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 січня 2018 року стягнуто з ОСОБА_8 аліменти на утримання ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що від факту, який просить встановити заявник - перебування на утриманні дитини - у заявника не виникне особистого права на звільнення з військової служби за наявності батька та матері, які утримують дитину, а тому вказана заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.07.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда