ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/1525/23
06 лютого 2024 року селище Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування,
04 жовтня 2023 року до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . 03 серпня 1990 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким розпорядилась всім належним їй майном на випадок смерті на користь позивача та на користь свого внука ОСОБА_2 в рівних долях.
Спадкодавець ОСОБА_3 проживала у будинку одна. Її онук ОСОБА_2 разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 на час смерті ОСОБА_3 проживали у с. Старі Богородчани.
Після смерті матері позивач вступила у володіння спадковим майном: провела похорони, доглядала та доглядає на цей час за будинком спадкодавця.
ОСОБА_2 жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не вчиняв. По досягнення повноліття заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до нотаріальної контори не подавав. В 2000 році ОСОБА_2 виїхав на постійне проживання до російської федерації де проживає по цей час.
В березні 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Листом від 04 травня 2023 року нотаріусом надано відповідь про неможливість видачі свідоцтва, відсутня інформація про осіб, які вступили в управління або володіння спадковим майном, що передбачено ст. 549 ЦК УРСР.
Крім того позивач зазначає, що житловий будинок у АДРЕСА_1 був збудований у 1930 році та документ який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказаний об`єкт нерухомості відсутній.
З огляду на викладене, позивач змушений звертатися до суду за захистом своїх прав та доводити право на спадкове майно у судовому порядку. Просить позов задовольнити.
Позивач у судове засідання подав заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просив задовольнити позов.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили відзив на позовну заяву не подали.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі не з`явились у судове засідання повторно без поважних причин та відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення розгляду справи.
Виходячи з наведеного, суд визнав за можливе провести розгляд за відсутності відповідачів, що узгоджується з положеннями ч.4 ст. 223 КПК України.
З огляду на встановлення одночасного існування умов передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області померла ОСОБА_3 (а.с.4).
Відповідно до вимог ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) в день її смерті відкрилася спадщина на все належне їй за життя майно, в тому числі, на житловий будинок у АДРЕСА_1 .
З дослідженої копії заповіту від 03 серпня 1990 року, вбачається, що за життя ОСОБА_3 розпорядилась всім належним їй майном на випадок смерті на користь своєї дочки (позивач по справі) та на користь свого внука ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.5).
16 березня 2023 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за її заявою було відкрито спадкову справу. Із дослідженої копії листа від 04 травня 2023 року, вбачається, що приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Білусяк Л.В. надано відповідь позивачу ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3 , оскільки відсутня інформація про осіб, які вступили в управління або володіння спадковим майном, що передбачено ст. 549 ЦК УРСР. Крім того повідомлено, що інші спадкоємці, які б звертались з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 відсутні(а.с.6,7).
Відповідно до довідки Івано-Франківського ОБТІ від 30 травня 2023 року №131 та копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 30 травня 2023 року до складу домоволодіння у АДРЕСА_1 входить: житловий будинок, загальною площею 51,4 кв.м, позначений літ. А; сарай, площею 53,1 кв.м, позначена літ. Б; криниця, позначена №1; (а.с.8-12, 13).
Відповідно до довідки №1175/1108-31 від 13 листопада 2023 року, виданої старостою Підгірського старостинського округу №8 Богородчанської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вбачається, що згідно погосподарського обліку (погосподарська книга №1 за 1986-1990 роки) у АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок побудований у 1930 році. Вказане господарство є колгоспним двором та в якому були зареєстровані: голова двору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.27).
З метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після смерті
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Білусяк Л.В., зареєстрована спадкова справа №30/2023 за заявою ОСОБА_1 від 16 березня 2023 року (а.с.39-60).
Згідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Отже позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963 року), оскільки у довела суду той факт, що постійно проживала разом із своєю матір`ю (спадкодавцем) на час відкриття спадщини та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Згідно до ч.2 ст.553 ЦК УРСР (1963 року), вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
За таких обставин, відповідач ОСОБА_2 в силу положень зазначеної статті вважається таким, що відмовився від спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_3 , оскільки відсутні докази, щодо вчинення ним жодної з дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963 року).
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
У відповідності листа № 12/5-126 від 23 вересня 1999 року, Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації.
Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" з даного питання зазначено наступне.
У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка була чинною до 13 грудня 1995 року, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року.
На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Зважаючи на встановлені судом обставини, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті спадкодавця є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку.
Суд приходить до висновку, що позивач, відповідно до ст.549 ЦК УРСР (1963 року), вважається таким, що прийняв спадщину за законом після смерті матері. Також підлягає визнанню за позивачем права на спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 за відсутності державної реєстрації цього права за спадкодавцем. При цьому, суд враховує, що відповідно до записів у погосподарських книгах, щодо цього об`єкту нерухомого майна, останній був побудований до 1991 року, а тому записи у погосподарських книгах, відповідно до вищезазначених положень нормативних актів, прирівнюються до актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності спадкодавця на цей житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 правомірно, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 набула у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_1 .
За таких обставин заявлені вимоги є законними та обгрунтованими та підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, ст. 525,549,553 ЦК УРСР (1963 року), керуючись ст.ст. 141, 263 - 265, 280-281 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачкою заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 06 лютого 2024 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.
Суддя: