УХВАЛА

10 липня 2024 року

м. Київ

справа № 428/8569/21

провадження № 61-9629ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Горобця Олексія Сергійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання заявниці та ОСОБА_2 у період з березня 2015 року до 09 липня 2020 року.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2021 року заяву задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з березня 2015 року до 09 липня 2020 року проживали спільно, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_2 був членом сім`ї ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 24 вересня 2021 року скасовано.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення закрито. Роз`яснено заявниці право звернення в суд з позовом у порядку адміністративного судочинства.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Горобця О.С., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 04 липня 2024 року.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якому заявниця вказує, що пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення пов`язаний з тим, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду заявниця не отримувала та такі докази в матеріалах справи відсутні, при цьому вказує, що факт отримання копії судового рішення засобами електронної пошти не свідчить про належне вручення такого рішення.

Учасник судового процесу, реалізуючи свої процесуальні права має вчиняти дії з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, тобто добросовісно користуватися своїми правами з метою недопущення настання негативних наслідків для такого учасника справи, які зумовлять докладання додаткових зусиль, направлених на поновлення, пропущеного процесуального строку.

Клопотання ОСОБА_1 не містить жодних випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При цьому, відповідно до змісту оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте, ні клопотання не касаційна скарга не містить спростувань зазначеного та доводів про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 , належним чином не повідомленої про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).

Також, клопотання не містить доводів, що пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення допущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Верховний Суд зауважує, що клопотання не містить жодних обґрунтованих підстав, міркувань, доводів для поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на судове рішення апеляційного суду, після спливу більше року з дня складення повного тексту судового рішення.

ОСОБА_1 не наводить об`єктивних обставин, підтверджених доказами, пропуску строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 15 грудня 2022 року.

Узагальнюючи наведене, вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставин передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, перелік яких є вичерпним, за умови яких строк на касаційне оскарження судового рішення може бути поновлено.

Разом з цим Верховний Суд зауважує, що наведені заявником у клопотанні обставини не є виключними обставинами відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України.

Ураховуючи те, що касаційна скарга заявника подана після спливу більше ніж одного року з дня винесення постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року, а виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження заявницею не наведено, не обґрунтовано та не підтверджено доказами, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Горобця Олексія Сергійовича, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, - Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали надіслати заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян