04.09.2024 Справа № 756/6782/24
Ун.№756/6782/24
Пр.№2/756/3469/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2 158 грн і моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Обґрунтовуючи вимоги посилається на те, що вона 04.04.2024 придбала в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 у відповідача пару жіночого взуття.

Перший раз вдягнувши їх 17.04.2024, пройшовши до роботи, зрозуміла, що посередині дороги ноги роздерті до крові.

На її звернення до працівники магазину відмовили у поверненні взуття, посилаючись на те, що воно не має товарного вигляду.

Вважає, що при придбанні взуття продавцем-консультантом не було поінформовано про особливості взуття, яке вона має купувати з огляду на вікову деформацію стопи.

Вважає, що працівники відповідача мали повернути їй кошти або запропонувати інший товар, посилаючись додаткового на те, що є працюючим пенсіонером, а також внутрішньо переміщеною особою і вартість взуття для не ї значною.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на необґрунтованість вимог і не доведеність недоліків товару.

Від третьої особи пояснень на позов не надходило.

Оцінивши зібрані у справі докази та доводи сторін, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачка 04.04.2024 придбала в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 пару жіночого взуття за ціною 2 158 грн, що не оспорювалос відповідачем.

17.04.2024 (за твердженням самої позивачки) вона використала придбане взуття за призначенням.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивачки до відповідача з вимогою про заміну товару, повернення сплачених коштів і відповідного рішення щодо цього зі сторони відповідача.

Так, відповідно до статті 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов?язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар. придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно з частиною першою статті 668 ЦК України ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 679 ЦК України передбачено, що продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Отже, умовою відповідальності продавця за недоліки товару є виникнення цих недоліків до моменту передання товару покупцеві. Залежність настання відповідальності продавця від моменту виникнення недоліків пояснюється тим, що за загальним правилом. встановленим частиною першою статті 668 ЦК України, до моменту передання товару ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару несе продавець. При виявленні недоліків товару після переходу до покупця ризику його випадкового знищення або випадкового пошкодження саме на нього покладається обов?язок доведення того. шо недоліки виникли до передання йому товару.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов?язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов?язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві. якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети. передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки. які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів». при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку. коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання.

Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов?язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов?язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього.

Покупець має право до укладання договору купівлі-продажу оглянути товар. вимагати проведення в його присутності перевірки властивостей товару або демонстрації користування товаром, якщо це не виключено характером товару і не суперечить правилам роздрібної торгівлі (4. 2 ст. 700 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару. підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов?язкових для сторін правил чи договору. має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Пунктом 12 частини першої статті 1Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотний недолік - це недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення. Виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Позивач зазначає, що після придбання товару нею виявлені його недоліки. які полягають у пошкодженні стопи внаслідок його використання. Однак це не являється доказом істотного недоліку взуття, за відсутності даних про брак чи фальсифікацію товару.

У Позивача не було об?єктивних перешкод для огляду товару перед його придбанням та отриманням і виявлення усіх відповідних моментів натирання. дискомфорту або стиснення ноги.

Недоліки, на які посилається Позивач у своїй позовній заяві не свідчать неналежну якість взуття і не є істотними недоліками товару.

Предметом доказування по даній справі являється доведення наявності істотного порушення договору та наявності шкоди, завданої цим порушенням другою стороною.

Однак Позивачем не надано належних та допустимих доказів істотного порушення договору та наявності шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

-пропорційного зменшення ціни;

-безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк:

-відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків. які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару. підтверджених за необхідності висновком експертизи. споживач, в порядку та у строки. що встановлені законодавством і на підставі обов?язкових для сторін правил чи договору. мас право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у

продавця (виробника), товар.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції, продавець (виконавець, виробник) зобов?язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Якшо у висновках експертизи буде доведено, що недоліки виникли після передачі продукції споживачеві внаслідок порушення ним встановлених правил використання. зберігання чи транспортування або дій третіх осіб, вимоги споживача не підлягають задоволенню, а споживач зобов?язаний відшкодувати продавцю (виконавцю, підприємству. яке виконує його функції) витрати на проведення експертизи. Споживач, продавець (виконавець, виробник) мають право на оскарження висновків експертизи у судовому порядку.

Пунктом 12 частини першої статті І Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що істотний недолік - недолік. який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Системний аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що для встановлення істотності недоліку товару необхідно наявність таких ознак: неможливість чи недопустимість використання товару за призначенням; виникнення недоліку з вини виробника (продавця, виконавця); повторний прояв недоліку з незалежних від споживача причин після його усунення, а також наявність хоча б однієї з таких ознак: він взагалі не може бути усунений; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

На думку суду, повідомлені позивачкою обставини, не свідчать про наявність у придбаного нею товару недоліків, які б слугували підставою для повернення їй сплачених за товар коштів. Позивачка при придбанні взуття мала можливість перевірити його характеристики перед здійсненням покупки, примірявши його. Доказі того, що якість товару суттєво знизилась після його придбання, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо повернення коштів, сплачених позивачкою за взуття.

У зв?язку з тим, що вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від основних позовних вимог (стягнення грошових коштів), яка судом визнається необґрунтованою, суд відмовляє у її стягненні також.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа: Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів про захист прав споживача - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.М. Майбоженко