Провадження №2/226/595/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2024 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Коваленко Т.О.,

за участі секретаря Лазарєвої В.В.,

учасники судового провадження:

позивач представник відсутній,

відповідач ОСОБА_1 (відсутній),

розглянувши заочно у відкритому судовому засiданнi за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулося до суду із позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу до відповідача ОСОБА_1 в якому зазначив, що 18 серпня 2020 року в с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача та транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдані матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford», державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-0678049. Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 20961,91 грн. Відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування від 05.01.2021 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» узгоджений розмір страхового відшкодування у сумі 18864,90 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, а також інші матеріали справи, ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 18864,90 грн. Тому ТДВ «СК «Оберіг» просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 40123,95 грн, з яких: 18864,90 грн - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, 6767,19 грн - інфляційні втрати, 13361,52 грн - пеня, 1130,34 грн - 3% річних та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн та судовий збір в розмірі 2684 грн.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представником позивача надано на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягає та не заперечує про розгляд справи у заочному порядку.

Відповідач до судового засідання не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений у порядку, передбаченому чинним цивільно-процесуальним законодавством України за місцем офіційної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходили, будь-які заяви по суті справи відповідач суду не подавав.

Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з`явилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином двічі сповіщався про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не з`явився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

07.12.2023 року ухвалою судді відкрите провадження у цій справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні 27.12.2023 року о 09.30 год., відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву.

Через неявку вперше належним чином повідомленого про розгляд справи відповідача ОСОБА_1 , 27.12.2023 судовий розгляд відкладений на 22.01.2024 року.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-000678049 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «Оберіг» (а.с. 13-14).

Згідно відповіді НПУ 18 серпня 2020 року на а/дорозі Н-25 городище Рівне-Староконстянтинів, 220 км 500 м, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Transit», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , страховий поліс №АР-0678049 у ТДВ «СГ «Оберіг», та транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

Згідно постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на підставі ст. 36 КУпАП застосовано до нього адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді сплати на користь держави штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік (а.с. 8-10).

Згідно постанови Хмельницького апеляційного суду від 24.12.2020 року постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення (а.с. 11-12).

5 січня 2021 року позивач отримав заяву на виплату страхового відшкодування від ОСОБА_4 (а.с 16).

Відповідно до ремонтної калькуляції № 2926-А від 10.09.2020 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 20961,01 грн.

ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 в розмірі 18864,90 грн, що підтверджується страховим актом від 15 січня 2021 року № 22953/1 та платіжним дорученням № 6247 від 15 січня 2021 року (а.с. 17-18)ґ

V. Оцінка суду.

Дослідивши надані суду докази у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частовому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин, суд вважає, що ТОВ «СГ «Оберіг» правомірно пред`явило вимоги до ОСОБА_1 , як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18 серпня 2021 року, про відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, пов`язаної з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 18864,90 грн, внаслідок пошкодження транспортного засобу «MAN», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До обов`язків страховика, у відповідності до ст. 988 ЦК України, входить, зокрема, відшкодувати витрати, понесені страхувальником у разі настання страхового випадку з метою запобігання або зменшення збитків, якщо це встановлено договором.

У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. (ст. 992 ЦК України)

Вказане узгоджується з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якого, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 13361,52 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом стст.524 та 533 ЦК, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів. Статтею 979 ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Cтаття 625 ЦК розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» кн.5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до ст.509 ЦК зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 ЦК.

Згідно з ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на юридичну природу таких правовідносин сторін, як грошові зобов`язання, на них поширюється дія положень ч.2 ст.625 ЦК.

Як встановлено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом.

З аналізу викладеного, слід дійти висновку, що страховик набуває право зворотної вимоги до страхувальника з моменту відшкодування шкоди, однак, строк виконання такого зобов`язання виникає з моменту пред`явлення вимоги до винної особи, з цього часу право вимоги страховика переходить в обов`язок страхувальника задовольнити вимоги страховика.

В матеріалах справи міститься письмова вимога ТОВ «СГ «Оберіг» адресована ОСОБА_5 (а. с. 19) про сплату на рахунок страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 3150 грн, однак, матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 вимоги про сплату на рахунок страхової компанії суму страхового відшкодування у розмірі 18864,90 грн, так і направлення її на адресу відповідача, за таких обставин, суд позбавлений можливість дослідити з якого моменту починається строк нарахування трьох відсотків річних та інфляційних збитків, а відтак, позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат у розмірі 6767,19 грн., та 3 % річних у розмірі 1130,34 грн. є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 18864,90 грн.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

За змістом частин з першої по шосту статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати позивача на правову допомогу по цій справі склали 5000 грн, що підтверджується Договором про надання професійної правничої допомоги від 03.07.2023, довіреністю №2023/Ю/1/А, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом прийому-передачі наданих послуг від 05.07.2023 із детальним розрахунком виконаних робіт (наданих послуг), згідно якого було витрачено 5 год. робочого часу та підлягає сплаті 5000 грн (а.с.23-27).

Оскільки відповідач будь-яких клопотань по зменшенню витрат на правничу допомогу не заявляв, відомостей щодо необґрунтованості понесених витрат суду не подавав, керуючись статтею 137 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 5000 грн.

Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1121,91 грн.

На підставі ст. 11,509,524,530,533,625,979,992-993,988,1187,1191 ЦК України, ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.12,89,137,141,259,263-265, 280-284, 352,354,355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (місцезнаходження: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14, 59, код у ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 18864 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривень 90 копійок, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень, витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1121 (одна тисяча сто двадцять одна) гривня 91 копійка, а всього 24986 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 81 копійку.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рiшення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача.

Заяву про перегляд заочного рiшення може бути подано протягом тридцяти днiв з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Коваленко