Номер провадження: 22-ц/813/2124/24
Справа № 523/4614/23
Головуючий у першій інстанції Кисельова В.К.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Назарова М.В., Лозко Ю.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2023 року, постановлену у складі судді Кисельова В.К., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та розірвання договору,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин справи

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та розірвання договору. В позовних вимогах позивачка просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість по аліментам на утримання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 26962 гривні 32 копійки, за період з січня 2020 року по лютий 2023р., а також заборгованість по аліментам на утримання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 19663 гривні 32 копійки, за період за період з січня 2020 року по лютий 2023р.. Окрім того, позивачка просить розірвати договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів від 21 листопада 2018р.., який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луценко М.В. зареєстрований під №878.

В процесі розгляду справи представник відповідача подав клопотання про направлення даної справи за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва, тобто за місцем реєстрації відповідача ( АДРЕСА_1 ).

Представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що позивачка є внутрішньо-переміщеною особою та тимчасово проживає у м. Одесі, за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з малолітніми дітьми.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2023 року клопотання представника відповідача адвоката Андрошук С.В. щодо передачі справи за територіальною підсудністю задоволено. Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та розірвання договору передати за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (03127, м. Київ, вул. Полковника Потєхіна,14-а).

Обґрунтовуючи свою ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів від 21 листопада 2018р.., який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луценко М.В. зареєстрований під №878. Саме на підставі даного договору позивач просить стягнути з відповідача аліменти, а також розірвати даний договір. Згідно розділу 3 даного договору убачається, що сторони погодили, що діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буть проживають з матір`ю ОСОБА_1 . На час укладення договору, а саме 21.11.2018р. позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 . В договорі не визначено місце виконання договору, але лише порядок та спосіб перерахування коштів. Окрім того, сторони не надали суду доказів, що у вищевказаний договір були внесені зміни щодо місця проживання дітей, які проживали на час укладення договору за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Враховуючи той факт, що позивачка тимчасово проживає у м.Одесі, то з метою процесуальної економії є доцільним розглядати спір за місце реєстрації відповідача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_2 звернувся безпосередньо до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ..

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що позивачка разом з спільними дітьми сторін на час військового стану переїхала до м. Одеси та проживає за адресою АДРЕСА_2 , що відноситься до Суворовського району міста Одеси, про що свідчать довідки про взяття на облік тимчасово внутрішньо-переміщенних осіб. Вважала, що відповідно до ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови даної категорії пред`являються до суду за зареєстрованим місцем перебування та проживання позивача.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Не погоджуючись з вимогами та доводами апеляційної скарги, представник відповідача звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, відповідно до якого просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційнц скаргу без задоволення.

В обгрунтування зазначав, що у справі заявлено дві позовні вимоги: і) про стягнення аліментів на підставі Договору; при чому, Апелянт не ставить питання про стягнення аліментів по Закону, а тільки про стягнення аліментів як боргу по Договору за період, що вже минув; іі) розірвання Договору у зв`язку з несплатою по ньому коштів і невиконанням Відповідачем обов`язків по Договору. Фактично, вимога про стягнення коштів по Договору походить з останнього і це, відповідно, є договірним спором. Вважали, що не може застосовуватися правило ч. 16 ст. 28 ЦПК України. Питання про стягнення заборгованості по Договору врегульовано положенням ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Друга вимога про розірвання Договору також має вирішуватися за правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Зважаючи на те, що обидві позовні вимоги стосуються спору про борг по Договору і спору про його [Договору] розірвання, то дані питання мали би бути вирішені в ГОЛОСІЇВСЬКОМУ РАЙОННОМУ СУДІ МІСТА КИЄВА (вул. Полковника Потєхіна, буд. № 14-А, м. Київ, 03127), так як Відповідач зареєстрований / проживає саме в ГОЛОСІЇВСЬКОМУ РАЙОНІ МІСТА КИЄВА: АДРЕСА_4 . Якщо окремо говорити про процесуальні питання, які будуть виникати в ході розгляду Справи, то свідки Відповідача перебувають в місті Києві і їх допит буде ускладнений, якщо провадження у Справі продовжити в СУВОРОВСЬКОМУ РАЙОННОМУ СУДІ МІСТА КИЄВА. Разом з цим, невідомо чи так само діти Позивача і Відповідача мають відношення до адреси: АДРЕСА_5 . Діти певний час проживали в місті Києві за адресою: АДРЕСА_4 , а згодом з Відповідачем (без Позивача) за адресою: АДРЕСА_6 ; вже з квітня 2021 року діти повернулись проживати за адресою: АДРЕСА_4 . А тому відповідна служба у справах дітей, а саме, ГОЛОСІЇВСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ КИЄВІ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ, за принципом реєстрації / проживання дітей, має опікуватися питаннями, які піднімаються Позивачем і Відповідачем в рамках Справи. Участь згаданої тут служби в суді в місті Одеса буде утрудненою .Положення п. 1) ч. 1 ст. 31 ЦПК України вказує, що суд передає справу на розгляд іншого суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. З огляду на наведене вище, то СУВОРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА вірно вирішив питання про передачу Справи за підсудністю до ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОНОГО СУДУ МІСТА КИЄВА. По суті припущень Апелянта, що процитовані в пунктах і.а) і.д) наведеного вище переліку, Відповідач відзначає наступне. По п. і.а) наведеного вище переліку Апелянт вказує, що суд, нібито, не взяв до уваги інформацію, викладену в запереченнях Апелянта, зареєстрованих в канцелярії суду станом на 24.05.2023. Апелянт в скарзі зазначає всі ті самі аргументи, які суд І-ої інстанції вже досліджував А тому не знаходить свого підтвердження припущення, виокремлене в п. і.а) наведеного вище переліку. По п. і.б) наведеного вище переліку Апелянт вказує, що суд, нібито, не зрозуміло з чого суд виходив, коли вказував, що місце реєстрації і проживання Відповідача: АДРЕСА_4 . Вказана вище адреса Відповідача використовувалась останнім у всіх його процесуальних документах, поданих у Справі. В суді І-ої інстанції 28.04.2023 був поданий відзив, в якому в т.ч. зазначались дані, згідно з вимоги п. 2)7 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, про місце реєстрації Відповідача: АДРЕСА_4 . Вказана вище адреса дійсно є адресою реєстрації Відповідача, що в т.ч. підтверджується відповідним штампом в паспорті останнього. Ця ж адреса вказувалась і в Договорі. Відповідно, Апелянт безпідставно вважає, що адреса реєстрації Відповідача не встановлена, а суд безпідставно її вказав в ухвалі від 26.07.2023. Не знаходить свого підтвердження припущення, виокремлене в п. і.б) наведеного вище переліку. По п. і.в) наведеного вище переліку Апелянт вказує, що суд, нібито, не врахував, що Договором не визначено, що до нього мають бути укладені додатки в частині визначення місця проживання дітей. Наведене вище припущення не ґрунтується на умовах Договору. Так, положенням п. 10.2. Договору передбачено, що будь-які зміни або доповнення до Договору будуть мати юридичну силу тальки тоді, коли вони складені у вигляді договорів про внесення змін та доповнень, підписаних Сторонами, які підлягають нотаріальному засвідченню. Разом з цим, положення п. 1.1. Договору передбачає, що діти ( ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 )) мають проживати з матір`ю, Апелянтом в порядку, погодженому між Сторонами. Також, п. 2.9. Договору прямо вказує, що: «Сторони зобов`язані завчасно й не пізніше 10 (десяти) календарних днів до зміни місця проживання повідомляти один одного про можливу зміну постійного місця проживання Дітей з кожним із них та погоджувати таку зміну постійного місця проживання Дітей з кожною із Сторін.». Прямий обов`язок щодо повідомлення про зміну свого і дітей місця проживання на Апелянта покладено пунктами 5.3.3. 5.3.5. Договору. Як вірно вказав суд І-ої інстанції в ухвалі від 26.07.2023, то на момент укладання Договору діти проживали з Апелянтом в м. Києві (за адресою: АДРЕСА_3 ). Ця ж адреса вказана в Договорі. З огляду на наведене вище, то: і)зміни місця проживання Апелянта і дітей не відображені в Договорі у вигляді додаткової угоди; іі) Апелянт не виконала свій обов`язок щодо належного повідомлення Відповідача про зміну місця проживання дітей; ііі) в порядку п. 2.9. Договору не надала Відповідачу дані про нове помешкання, що має відповідати вимозі п. 2.8. Договору, в частині (див. цитування далі): «помешкання ОСОБА_7 повинно відповідати умовам для навчання та відпочину, з метою виконання ними відповідного режиму дня, який відповідав би віковим вимогам та потребам ОСОБА_7 , бути чистим та безпечним.». Якщо Апелянт не виконала наведені вище вимоги, то вона їх порушила. Відповідач ніколи не був поінформований (в т.ч. засобами телефонного зв`язку) про те, що Апелянт і діти переїдуть жити до міста Одеса. Як і до ініціювання Справи в суді не знав фактичного їх [дітей] нового місця проживання / реєстрації. Не знаходить свого підтвердження припущення, виокремлене в п. і.в) наведеного вище переліку. По п. і.г) наведеного вище переліку Апелянт вказує, що суд, нібито, залишив поза увагою той факт, що Справа про стягнення заборгованості по аліментам, а тому вона підсудна СУВОРОВСЬКОМУ РАЙОННОМУ СУДУ МІСТА ОДЕСА. Так, Справа пов`язана з тим, щоб стягнути з Відповідача аліменти. При чому, саме заборгованість по аліментам, яка, нібито, утворилась в результаті несплати Відповідачем платежів, визначених Договором Відповідач наполягає, що дана Справа не про стягнення аліментів, а про стягнення заборгованості по Договору, яка походить з, нібито, несплати аліментів. Разом з цим, Справа і про розірвання Договору, де дане питання не відображене в ч. 1 ст. 28 ЦПК України. Відповідно, якщо Справа не є справою про стягнення аліментів, а друга вимога про розірвання Договору, то не є аргументованим припущення Апелянта про можливість застосування положення ч. 1 ст. 28 ЦПК України. Якщо Справа не про стягнення аліментів, то підсудність по ній має визначатися за правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України. І, відповідно, суд 6 дійшов вірного висновку, що Справа має розглядатися саме ГОЛОСІЇВСЬКИМ РАЙОННИМ СУДОМ МІСТА КИЄВА. По п. і.д) наведеного вище переліку Апелянт вказує, що суд, нібито, не відобразив в ухвалі той факт, що через військову агресію Апелянт з дітьми змінила місце проживання з міста Київ, на місто Одеса і проживають «по теперішній час», що підтверджується довідками від 16.05.2023, а також актом оцінки потреб сім`ї. Таке припущення не є вірним, так як в самій ухвалі від 26.07.2023 суд прямо вказав наступне (див. цитування далі): «Представник позивача заперечував проти задоволення даного клопотання, посилаючись на те, що позивачка є внутрішньо-переміщеною особою та тимчасово проживає у м. Одесі, за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з малолітніми дітьми.». Якщо суд навів аргумент про внутрішньо-переміщену особу, то він, щонайменше, зважав на позицію Апелянта, висловлену в запереченнях, поданих до канцелярії суд 24.05.2023. А якщо зважав, то припущення Апелянта не є правдивим. Вище вказувалось, що зміна місця проживання Апелянта і дітей відбулась без погодження з Відповідачем. Апелянт, якщо вона і діти є внутрішньо-переміщеними особами, то вони, як вірно вказав суд І-ої інстанції, тимчасово проживають в місті Одеса. Разом з цим, в Договорі адреса Апелянта вказана як адреса: « АДРЕСА_3 ». Все наведене вище, а також те, що Справа не про стягнення аліментів, а про стягнення заборгованості по Договору, то суд І-ої інстанції правомірно застосував положення ч. 1 ст. 31 ЦПК Україні і передав Справу до ГОЛОСІЇВСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА КИЄВА. Якщо суд І-ої інстанції постановив ухвалу від 26.07.2023 з додержанням норм матеріального і процесуального прав, то апеляційна скарга має бути залишена без задоволення (ч. 1 ст. 375 ЦПК України). Примітним також є і те, що в прохальній частині скарги Апелянт вказує на те, щоб суд апеляційної інстанції «постанови[в] нову ухвалу, якою відмови[в] в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 в повному обсязі». По-перше, у Справі Відповідачем є ОСОБА_3 ; по-друге, ОСОБА_4 не є відповідачем у Справі; по-третє, ОСОБА_4 ніколи не подавав жодного клопотання у Справі; по-четверте, у Справі процесуальні документи від імені Відповідача подавались його представником, адвокатом Андрощуком С.В. Якщо Відповідач просить у скарзі вирішити питання, яке ніколи не передавалось на вирішення суду І-ої інстанції, як і даний суд ніколи не вирішував жодне з питань саме ОСОБА_4 , то в т.ч. з цих підстав суд апеляційної інстанції має відмовити Апелянту у задоволенні її апеляційної скарги.

Явка в судове засідання

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судовою колегією встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір про визначення місця проживання дітей, участь батьків у їх вихованні та сплату аліментів від 21 листопада 2018р.., який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Луценко М.В. зареєстрований під №878.

Саме на підставі даного договору позивач просить стягнути з відповідача аліменти, а також розірвати даний договір.

Згідно розділу 3 даного договору убачається, що сторони погодили, що діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буть проживають з матір`ю ОСОБА_1 .

На час укладення договору, а саме 21.11.2018р. позивачка ОСОБА_1 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

В договорі не визначено місце виконання договору, але лише порядок та спосіб перерахування коштів.

Окрім того, сторони не надали суду доказів, що у вищевказаний договір були внесені зміни щодо місця проживання дітей, які проживали на час укладення договору за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до п. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи той факт, що позивачка тимчасово проживає у м.Одесі, то з метою процесуальної економії є доцільним розглядати спір за місце реєстрації відповідача.

Виходячи з наведеного судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступними обставинами .

Згідно, п.п. 1,2,3 частини 4 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України, у мотивувальній частині рішення зазначаються: фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необгрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику;

Суд зробив висновки, що місце реєстрації та проживання відповідача є АДРЕСА_1 , жодного доказу цього, представником відповідача не надано.

На момент звернення до суду позивач та її діти у зв?язку із здійсненням військової агресії російської федерації проти України змінили своє місце проживання з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , де й проживають по теперішній час, що підтверджується Довідками № 5138-, № 5138-, №5138- від 16.05.2022 року а також актом оцінки потреб сім?ї № 545/сжо копії яких додаються.

Таким чином на момент відкриття, Суворовським районним судом м. Одеси, провадження по справі № 523/4614/23 та на теперішній час, місце виконання спірного договору, з урахуванням його особливостей, є АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, можуть пред?являтися також за зареєстрованим місцем перебування чи проживання позивача.

Також, частиною 8 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред?являтися також за їх місцезнаходженням.

Згідно частини 1 статті 351 Цивільного процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Частиною 1 статті 352 Цивільного процесуального кодексу України, закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов?язки. мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до п.9 частини 1 статті 353 Цивільного процесуального кодексу України, ухвала суду про передачу справи на розгляд іншого суду, може бути оскаржена окремо від рішення суду в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга обґрунтована належним чином , а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, справу №523/4614/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та розірвання договору слід повернути до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду по суті.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч.6 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Яблочкіна Віталія Миколайовича задовольнити .

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 26 липня 2023 року скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко