Справа № 192/1890/23
Провадження № 2/192/97/24
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В., за участю секретаря судового засідання Фєтісової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Скржешевський Максим Станіславович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
Позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, просить:
розірвати шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який був укладений 26.04.1993 року та зареєстрований у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного ставну у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище « ОСОБА_3 »;
стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 6000 (шість тисяч) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплат.
Позов обґрунтовується тим, що подружжя має спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. На даний момент подружжя не підтримує шлюбних відносин, у кожного окреме господарство та роздільний бюджет, між позивачем та відповідачем втрачене почуття любові та поваги один до одного. Продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, оскільки суперечитиме особистим інтересам позивача та відповідача. Позивач наполягає на розірванні шлюбу в судовому порядку. За домовленістю між позивачем та відповідачем неповнолітні діти будуть проживати з матір`ю. Діти зареєстровані за місцем проживання позивача. Позивач та відповідач не проживають разом, неповнолітні діти подружжя проживають із позивачем та перебувають на її утримані. Відповідач протягом подружнього життя не брав належної участі у вихованні та утриманні дітей. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Оскільки для забезпечення належного рівня життя дітей потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, який є здоровим, працездатним та таким, що отримує постійний дохід, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 6 (шість) тисяч гривень. При сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність обох батьків при несенні обов`язку утримання дітей. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, із врахуванням вищезазначеного, він може сплачувати розмір аліментів, про який просить позивач.
Представник позивача адвокат Скржешевський М.С. просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності позивача, повідомив, що проти заочного рішення вони не заперечують.
Відповідач у судові засідання, призначені на 07.11.2023, 07.12.2023 та 19.01.2024 не прибув, судові повістки про виклик до суду направлялись йому Укрпоштою, поштові відправлення із судовими повістками про виклик до суду 07.11.2023, 07.12.2023 Укрпошта повернула до суду без вручання адресату, поштове відправлення із судовою повісткою про виклик до суду 19.01.2024 за інформацією на сайті Укрпошти було вручене особисто 19 грудня 2023 року. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи, що відповідач в судове засідання не прибув, був повідомлений про його дату, час та місце, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд встановив такі обставини.
26 квітня 2014 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , укладено шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного ставну у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблений відповідний актовий запис № 192. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане повторно 25 липня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного ставну у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)).
Подружжя має дітей, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 23 липня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 30 січня 2019 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області).
ОСОБА_5 наразі виповнилось 9 років, ОСОБА_4 5 років.
Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання, датованих 25.05.2021, позивач ОСОБА_7 та діти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51).
За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи причини, які спонукали позивача звернутись до суду з позовом, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а, отже, позов підлягає задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дітей, то суд дійшов таких висновків.
Статтею 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.
Суд звертає увагу, що звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, позивач посилається на те, що відповідач протягом подружнього життя не брав належної участі у вихованні та утриманні дітей, що відповідач отримує постійний дохід, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 6 (шість) тисяч гривень. При сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується рівність обох батьків при несенні обов`язку утримання дітей.
Разом з тим, доказів на підтвердження зазначених обставин, а також інших обставин, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 182 СК України, вона суду не надала.
Суд зазначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що заробіток (дохід) відповідача є достатнім для того, щоб можна було присудити аліменти на користь позивача на утримання дітей у більшому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, то суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на кожну дитину у сумі 1598,00 грн, а всього - 3196,00 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, враховуючи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років станом на 01 січня 2024 року.
Частина 1 ст. 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки з позовом про стягнення аліментів позивач звернулась 02 жовтня 2023 року, тому аліменти підлягають стягненню, починаючи саме з 02 жовтня 2023 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позовна заява подана до суду в електронній формі.
За вимогу про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у сумі 858,88 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги, то понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
З огляду на те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 457,53 грн.
За правилами, встановленими ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 24 січня 2024 року, тому його датою є саме 24 січня 2024 року.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76 - 81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 26 квітня 2014 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного ставну у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що зроблений відповідний актовий запис № 192.
Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3196 (три тисячі сто дев`яносто шість) грн 00 коп з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 жовтня 2023 року та до досягнення дітьми повноліття.
В задовленні решти вимог - відмовити.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплаті судового збору за подання позову у розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн 88 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 457 (чотириста п`ятдесят сім) грн 53 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Інформація про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повне судове рішення складене 24 січня 2024 року.
Суддя Н. В. Ковальчук