Справа номер 490/3590/23 Головуючий суду першої інстанції Чулуп О. С.
Провадження номер 22-ц/812/222/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Серебрякової Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2023 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

У С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2023 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

02 лютого 2023 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище судового наказу №70514353.

Однак, ОСОБА_2 аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 01 квітня 2023 року утворилася заборгованість у сумі 23 044 грн.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконував свої зобов`язання з утримання дитини, ОСОБА_1 просила стягнути з нього пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року у сумі 23 044 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що не знав про ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на зазначене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не було відомо про стягнення з нього аліментів та відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні підстави стверджувати про наявність вини відповідача у несвоєчасній сплаті аліментів.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її позову.

Обґрунтовуючи скаргу, позивач наполягала на тому, що відповідач був обізнаний з судовим рішенням про стягнення з нього аліментів з жовтня 2022 року.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2022 року (справа №490/4012/22) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відомостей про отримання ОСОБА_2 копії судового наказу матеріали справи №490/4012/22 не містять.

02 лютого 2023 року постановою державного виконавця Кірток А. А. відкрито виконавче провадження №70514353 з виконання зазначеного вище судового наказу. Вказана постанова надіслана ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Відомості про вручення відповідачу цього поштового відправлення відсутні.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, договору оренди житлового приміщення від 18.03.2022, акту комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації від 17.10.2022, квартира АДРЕСА_2 була пошкоджена 13 березня 2022 року внаслідок обстрілу. З 18 березня 2022 року ОСОБА_2 проживав у квартирі АДРЕСА_3 .

Відповідно до розрахунку державного виконавця щодо заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів від 01 грудня 2022 р., за період з вересня 2022 року до березня 2023 року її розмір становив 23 044 грн.

04 квітня 2023 року державним виконавцем внесено відомості про ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників та винесено постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

05 квітня 2023 року державним виконавцем Кірток А. А. складено акт, яким засвідчено, що цього дня до ВДВС у телефонному режимі звернувся ОСОБА_2 з метою отримання інформації щодо відкритого виконавчого провадження для сплати заборгованості по аліментах.

У період з 10 квітня до 04 травня 2023 року ОСОБА_2 здійснено погашення заборгованості за аліментами.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В силу статей 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із нормами статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла за період з вересня 2022 року по березень 2023 року і становила 23 044 грн. Відповідач у вказаний період не був обізнаний про судове рішення про стягнення аліментів і про наявність відкритого виконавчого провадження.

Дізнавшись у квітні 2023 року про наявність судового рішення про стягнення аліментів, відповідач протягом квітня-травня 2023 року сплатив заборгованість за аліментами.

Суд першої інстанції зазначив, що вказане свідчить про відсутність вини ОСОБА_2 у несплаті аліментів у вказаний позивачем період.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що відповідач був ознайомлений з судовим наказом про стягнення з нього аліментів жодними доказами не доведено.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

Т. В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.