РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Бородіної Н.М.

при секретарі Кривенко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) Страхового Бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,-

встановив:

До суду 06.11.2020 року надійшла позовна заява МТСБУ, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Бюро суму завданої майнової шкоди в розмірі 20709.95 грн. та судові витрати.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду по суті у судове засідання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.12.2017 року о 16 год. 45 хв. трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 (відповідач) керуючи транспортним засобом «Chevrolet Volt» д.н.з. « НОМЕР_1 » у м. Харкові порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. « НОМЕР_2 ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

На виконання вимог закону України №1961-IV цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.

Згідно постанови Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2018 року відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Звіту №003/М/2018 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту «Chevrolet Aveo» д.н.з. « НОМЕР_2 » становить 19967,95 грн.Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 742, 00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 20709,95 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, то відповідач як особа винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду.

Відповідачу було направлено претензію щодо добровільного відшкодування шкоди в порядку регресу, проте відповіді позивачем надано не було та не відшкодовано завдану шкоду.

Таким чином, МТСБУ повністю виконало покладений на нього п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тому звернувся до суду з даним позовом про відшкодування вказаної суми в порядку регресу.

Відповідач - ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся судом про розгляд справи, відзив на позов не надав. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом було відкрито провадження у справі, розглянуті чисельні клопотання про відкладення розгляду справи. Також судом у даній справі ухвалено заочне рішення, яке за заявою відповідача, яка подана уповноваженим представником, задоволена.

Підстав передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду , суд не вбачає. Суд надав сторонам можливість подати докази у справі, у строки передбачені ЦПК України та визначені судом, а також висловити свої позиції, заперечення та аргументи у заявах по суті справи, у відповідності до ст. 174 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд дослідивши докази по справі дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року у справі №640/20419/17, 09.12.2017 року о 16 год. 45 хв. за адресою: м. Харків на перехресті вулиць Героїв Праці та Академіка Барабашова, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Chevrolet Volt д.н.з. НОМЕР_1 ,здійснив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo» д.н.з. « НОМЕР_2 ». Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки. ОСОБА_1 визнано винними у скоєнні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт ДТП при якому пошкоджені автомобілі та вина ОСОБА_1 є встановленими та доведенню не підлягають.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3. ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до Звіту №003/М/2018 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту «Chevrolet Aveo» д.н.з. « НОМЕР_2 » становить 25313,43 грн. Позивачем в позовній заяві заявлено завдану шкоду у розмірі 19967,95 грн., що підтверджується також платіжним дорученням, що міститься в матеріалах справи зазначену суму. Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 742, 00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 20709,95 грн.

Згідно заяви до МТСБУ потерпілий ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ на підставі ст.ст.35, 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 09.12.2017 року.

Пунктом 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз`яснень, які викладені в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованою суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати па увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, піддягає відшкодуванню з повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

З постанови Київського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року вбачається, що винним у вчиненні ДТП, що сталася 09.12.2017 на перехресті вулиць Героїв Праці та Академіка Барабашова визнано ОСОБА_1 .

Вимогами ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Автомобіль винуватця ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 36.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Згідно Наказу № 3057 МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі, ОСОБА_2 суму 19967,95 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 903366 від 04 квітня 2018 року. Також, з метою врегулювання страхової справи та збору документів, МТСБУ виплатило за послуги з проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку 742, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 902126 від 23.02.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання.

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювана шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотної вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.

Враховуючи викладене, позивач набув право на стягнення з винної особи заподіяної матеріальної шкоди, внаслідок ДТП, яку він виплатив потерпілому .

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 20709,95 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачем не надано.

Надані суду копії документів завірені у відповідності до ДСТУ 4163:2003, який діяв на час подання позивачем документів та обставин які б викликали сумніви у поданих копіях, судом не встанволено.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 2102 грн.

Керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 258-274 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) Страхового Бюро України (юридична адреса реєстрації: м. Київ, вул. Русанівський бульвар, 8, ) до ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) про відшкодування завданої майнової шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) Страхового Бюро України виплачену матеріальну шкоду в порядку регресу в розмірі 20709 грн. 95 коп. , а також судовий збір в сумі 2102 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородіна Н.М.