Справа № 578/1493/23>
провадження № 2/578/20/24
І м е н е м У к р а ї н и
25 січня 2024 року смт. Краснопілля
Краснопільський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря с/з Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом першого заступника керівника Сумської окружної прокуратури Максима Колобиліна в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, -
учасники провадження:
прокурор- Явтушенко Ю.О.
У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок.
Вказана державна реєстрація здійснена щодо земельних ділянок з кадастровим номером:
У той же час, право власності на спірні земельні ділянки зареєстровані у 2022 році за ОСОБА_1 як іноземцем - громадянкою Російської Федерації.
Вказані земельні ділянки розташовані на території Краснопільської селищної ради Сумського району Сумської області.
Окружною прокуратурою встановлено, що перебування вказаних земельній ділянок у власності ОСОБА_1 порушує ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України, і тому вони підлягають конфіскації.
11.10.2023 року на адресу суду від Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що відповідно до інформації, наявної в Державному земельному кадастрі, за громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 :
Вказана державна реєстрація здійснена на підставі документу для державної реєстрації, а саме: свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2085, виданий 23.11.2010, видавник: Краснопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області; державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер СМ №199019, видане 20.06.2003, видавник: Краснопільска районна адміністрація.
Відповідною підставою дія внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме маймо послугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63476860 від 16.02.2022.
Відповідачем упродовж строку, встановленого частиною четвертою статті 81 Земельного кодексу України не відчужено земельні ділянки, вони, згідно вимог статті 145 Земельною кодексу України, підлягають конфіскації на користь держави в особі Головною управління Держгеокадастру у Сумській області.
Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області буде вжито заходів щодо її продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, та вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплачується її колишньому власнику.
Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час місце розгляду справи повідомлялась належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.11.2010 року Краснопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за № 2084, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Вказана державна реєстрація здійснена щодо земельних ділянок з кадастровим номером:
Згідно витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а саме:
Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319 і 321 ЦК України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно ч. 1 ст. 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
За приписами ч. 1 ст. 181 ЦК України земельні ділянки належать до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість).
Оскільки спірна земельна ділянка знаходиться на території України, то на неї поширюється дія права України.
Відповідно до частин 2 і 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Статтею 374 ЦК України до суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) віднесено, в тому числі, іноземців та осіб без громадянства. Так, відповідно до частин 2 і 4 цієї норми, іноземці можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону; права та обов`язки таких суб`єктів права власності на землю (земельну ділянку) встановлюються законом.
Так, за приписами п. «в» ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки у разі прийняття спадщини.
Однак, ч. 4 ст. 81 ЗК України встановлено обмеження для права володіння іноземцями та особами без громадянства таким нерухомим майном як землі сільськогосподарського призначення: прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, землі сільськогосподарського призначення протягом року підлягають відчуженню.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа N 6-92 цс 13), зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Необхідність позбавлення відповідача права власності на вказану земельну ділянку (шляхом її конфіскації) виникла у чітко передбаченому Законом випадку, - приписами ч. 4 ст. 81 ЗК України.
Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особо має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно п. «е» ч. 1 ст. 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
В разі невиконання вимог закону про відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк настають наслідки, передбачені ч. 2 ст. 145 ЗК України, а саме: у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.
Отже, в строк до 04.02.2023 та 14.02.2023 року у відповідності до вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України ОСОБА_1 зобов`язана була відчужити вказані земельні ділянки. Однак, як слідує із актуальних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, спірними земельними ділянками ОСОБА_1 продовжує володіти і на сьогоднішній день .
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 , будучи громадянкою РФ, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не відчужила їх, вказані земельні ділянки підлягають конфіскації у власність держави в порядку ст. 145 ЗК України.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, конфіскація є однією з підстав припинення права власності.
З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Відповідно до частини 4 статті 145 Земельного кодексу України, позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.
Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.
Наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021 (у редакції наказу Держгеокадастру № 85 від 08.03.2023) затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (а.с. 17-27). Підпунктом 27 п. 4 Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності у частині додержання земельного законодавства щодо використання та охорони земель за: додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановлення порядку набуття і реалізації прав на землю. Підпунктом 34 п. 4 Положення встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.
Як слідує із інформації ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 10-18-0.6-2378/2-23 від 15.09.2023 / (а.с. 32-34), через відсутність фінансування витрат ГУ по сплаті судового збору ГУ Держгеокадастру у Сумській області не може належним чином здійснити повноваження щодо подання позовів про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власників, яким такі земельні ділянки не можуть належати, а тому клопоче про представництво держави в особі ГУ Держгеокадастру у Сумській області саме прокуратурою.
Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі у сумі 5368,00 грн. за подання позову та 1342,00 грн. за заяву про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 141, 264, 265, 352, 354 ЦПК України,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повні найменування учасників справи:

Позивач: Перший заступник керівника Сумської окружної прокуратури Максим Колобилін, адреса 40000, м.Суми, вул.Магістратська, 12. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, адреса 40022, м.Суми, вул.Революції Гідності, 32.

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

Повний текст рішення виготовлений 07 лютого 2024 року.

Суддя В.І.Басова