ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Кропивницький

справа № 394/143/23

провадження № 22-ц/4809/271/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Письменного О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гончар О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року у складі судді Запорожець О.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку.

В обґрунтування позову, її представник, ОСОБА_3 зазначав, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом, а відповідачка ОСОБА_2 за законом, відповідно, рухомого та нерухомого майна після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно чинного законодавства з успадкованого майна, яке складається з частин легкового автомобіля, житлового будинку з надвірними будівлями та двох земельних ділянок, відповідачка ОСОБА_2 успадкувала його 1/6 частину в порядку права на обов`язкову частку у спадщині відповідно до положень ст. 1241 ЦК України, а також прийняла вказану спадщину згідно вимог ст. 1268 ЦК України, а відтак є власником переліченого майна з часу відкриття спадщини з усіма правами і обов`язками, передбаченими чинним законодавством, а тому є належним відповідачем по даній справі.

Позивачка ОСОБА_1 не тільки прийняла спадщину, але й 20.01.2022 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні їй 5/6 частки у загальній спадковій масі, а також здійснила державну реєстрацію права власності на неї згідно з вимогами закону.

Натомість відповідачка ОСОБА_2 до теперішнього часу, без будь-яких пояснень і мотивів, відмовляється отримувати відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом та, відповідно, і здійснювати їх державну реєстрацію, що суттєво порушує права позивачки ОСОБА_1 , як співвласника спадкового рухомого і нерухомого майна, оскільки відсутність зареєстрованого права власності іншого співвласника фактично унеможливлює реалізацію нею права розпорядження належною їй основною часткою та значно ускладнює володіння та користування - невід`ємними складовими загального права власності, яке захищено Конституцією України. Зокрема, без згоди і участі іншого співвласника, позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості у будь-який спосіб розпорядитись належною їй часткою, для прикладу, продати, здати в оренду тощо.

Поряд з викладеним, відповідачка ОСОБА_2 , внаслідок ухилення від отримання свідоцтв про право на спадщину за законом на належну їй частку та її державної реєстрації, не виконує вимоги статей 322 та 360 ЦК України щодо обов`язку брати участь в утриманні спільного майна, зокрема, у витратах на його управління, збереження, сплаті податків, зборів тощо, що також порушує майнові права іншого співвласника - позивачки ОСОБА_1 .

Відповідно до експертної оцінки ринкова вартість успадкованого сторонами рухомого і нерухомого майна складає 1 201 247,30 грн., а успадкованої відповідачкою 1/6 частки - 192469,68 грн., також в ринкових цінах, які позивачка ОСОБА_1 зобов`язується перерахувати на депозитний рахунок суду.

Отже, у порівнянні із загальною вартістю успадкованого майна, вартість частки, що належить відповідачці є незначною.

Автомобіль MB Vito 108 CDi, вантажопасажирський-В, 2003 pоку випуску відповідно до положень ч. 2 ст. 183 ЦК України є неподільною річчю, а спільне володіння і користування ним є неможливим, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами.

Технічна можливість виділу у натурі 1/6 частки успадкованого житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований на земельній ділянці площею 0,1423 га для його забудови і обслуговування, за висновком будівельно-технічної судової експертизи, відсутня, а спільне володіння і користування ним є також неможливим, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами.

Виділ в натурі по 1/6 з кожної з успадкованих земельних ділянок є недоцільним як з огляду на велику вірогідність складностей у їх сумісному обслуговуванні та господарському утриманні, так і на неможливість їх спільним володінням і користуванням, враховуючи особисті відносини, що склались між сторонами.

Вважає, що таке припинення права власності відповідачки на незначну частку успадкованого нею рухомого і нерухомого майна не завдасть істотної шкоди її інтересам і членам її сім`ї, оскільки в результаті вона отримає компенсацію її вартості саме в ринкових/динамічних/ цінах.

Представник позивача просив суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частки успадкованого нею рухомого і нерухомого майна та одночасно визнати право власності на вказані 1/6 частки успадкованого рухомого і нерухомого майна за ОСОБА_1 на 1/6 частки наступного рухомого і нерухомого майна, а саме на:

1/6 ч. від автомобіля MB Vito 108 CDi, вантажопасажирського-В, 2003 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - загальної ринкової вартості 93218,85 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/12 (1/6 від ) частки складає 7768,24 грн.

1/6 ч. житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований на земельній ділянці 0.1423 га під АДРЕСА_1 , ринкова вартість якого становить 241352.76 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 40225.46 грн.;

1/6 ч. земельної ділянки площею 5.8334 га, кадастровий № :02:000:3003, в межах згідно з планом, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ринкова вартість якої становить 490019,24 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 81669,88 грн.;

1/6 ч. земельної ділянка площею 5.2345 га, кадастровий № :02:000:0272, в межах згідно з планом, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, ринкова вартість якої становить 376656,58 грн., відповідно вартість належної відповідачці 1/6 частки складає 62776,1 грн.

Виплатити відповідачці ОСОБА_2 компенсацію в розмірі загальної ринкової вартість вказаної 1/6 частки спадщини в розмірі 192439,68 грн., які були внесені позивачкою ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду згідно приписів ч. 2 ст. 365 ЦК України та стягнути з відповідачки судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Повернуто ОСОБА_1 грошові кошти (вартість частки майна відповідача) внесенні на депозитний рахунок суду в сумі 192469 грн. 70 коп. відповідно до квитанції № 6 від 06.01.2023 року.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Тимошенко А.А., подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинами справи.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись, зокрема, на постанову Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, зазначив, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини.

Отже і відповідачем у спорах щодо спадкового майна, спадкоємець може виступати з моменту прийняття спадщини. У даній справі відповідач прийняла спадщину, а отже і набула права володіння та користування спадковим майном.

Відповідно до експертної оцінки ринкова вартість успадкованого сторонами рухомого і нерухомого майна складає 1 201 247,30 грн., а успадкованої відповідачкою 1/6 частки - 192469,68 грн. Отже, у порівнянні із загальною вартістю успадкованого майна, вартість частки, що належить відповідачці є незначною.

Також зазначала, що відповідно до ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду. Вказаною нормою не вимагається згоди співвласника, як про це зазначив суд першої інстанції.

Вважає, що припинення права власності відповідачки на незначну частку успадкованого нею рухомого і нерухомого майна не завдасть істотної шкоди її інтересам і членам її сім?ї, оскільки в результаті вона отримає компенсацію її вартості саме в ринкових динамічних цінах.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Сучило А.О. заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Звертав увагу, що у відповідача у праві власності відсутнє будь-яке особисте майно, однак незважаючи на це, позивач наполягає у позбавленні ОСОБА_2 отриманого спадкового майна після смерті батька ( ОСОБА_4 ) без згоди самої спадкоємиці, так як згода на отримання грошової компенсації у матеріалах цієї справи відсутня. ОСОБА_2 заперечує проти отримання грошової компенсації.

Зазначав, що ОСОБА_2 спадщину було прийнято вчасно, але строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено та не встановлено. Однак, ОСОБА_2 має проблеми із своїм здоров?ям, тому періодично перебуває на лікуванні, і за браком часу, сил та можливостей тимчасово не може звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом.

Представник відповідача вважає, що немає достатніх правових підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на належну їй частку у спільному майні, оскільки таке припинення завдасть істотної шкоди її інтересам.

Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати пов?язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 8000 грн.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі міського типу Новоархангельськ Кіровоградської області /а.с. 162/.

За життя, 23 травня 2019 року, ОСОБА_4 зробив заповідальне розпорядження, яке посвідчене секретарем Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області за № 101, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (позивачці у справі) /а.с.11/.

20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину № 52 ОСОБА_1 , спадщина складається з 5/12 часток автомобіля, марки MERCEDES- BENZ, модель VITO 108 CDI, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого 11.07.2013 року Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , Кіровоградським РЕВ УДАІ при УМВС України в Кіровоградській області /а.с.12/.

20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №48 ОСОБА_1 , спадщина складається з 5/6 часток житлового будинку з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 18 квітня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 214.

Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.04.2019 року, номер запису про право власності: 31237770, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 18.04.2019 року, індексний номер витягу 164036855.

За даними вищевказаного документу, що посвідчує право власності, житловий будинок, частка якого успадковується, загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 38,7 кв.м., має такі характеристики: житловий будинок - літера А, веранда - літера а, гараж - літера Б, погріб - літера В, сарай - літера Г, літня кухня - літера Г1, прибудова - літера г, вбиральня - літера Е, скважина - літера К, огорожа, ворота, хвіртка - літера NN1,2 /а.с.13/.

20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №49 ОСОБА_1 , спадщина складається з 5/6 (п`ять шостих) часток земельної ділянки площею 5,8334 га, кадастровий номер :02:000:3003, в межах згідно з планом, що розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 785.

Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.12.2019 року, номер запису про право власності: 34407344, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02.12.2019 року, індексний номер витягу 191041868 /а.с.15/.

20 січня 2022 року приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області видано свідоцтво про право на спадщину №50 ОСОБА_1 , спадщина складається з 5/6 (п`яти шостих) часток земельної ділянки площею 5,2345 га, кадастровий номер :02:000:0272, що розташована в межах території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02 листопада 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1266.

Право власності зареєстровано за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.11.2016 року, номер запису про право власності: 17222162, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 236, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г. 02.11.2016 року, індексний номер витягу 72026236 /а.с.19/.

Позивачка зверталася до відповідачки із письмовою пропозицією про компенсацію ринкової вартості успадкованої 1/6 частки рухомого і не рухомого майна - спадщини після смерті ОСОБА_4 /а.с.22-23/.

Відповідно до світлокопії звіту №08/07/01 про оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля MB Vito 108 CDi, вантажопасажирський - В, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на дату оцінки може складати 93218,85 грн. /а.с.24-31/.

Згідно висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельної-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи № 376 від 18.10.2022 року за результатами проведених досліджень зроблено висновок про те, що ринкова вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , розташованого на земельній ділянці площею 0,1423 га, станом на 18.10.2022 року становить 241352,76 грн. без ПДВ. За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про відсутність технічної можливості поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6, та відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про відсутність технічної можливості визначити порядок користування житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до часток співвласників 1/6 та 5/6, у зв`язку з неможливістю виділення в окреме користування, співвласнику з часткою 1/6, хоча б однієї ізольованої кімнати. За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про те, що ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:000:3003, станом на 18.10.2022 року, становить 490019,24 грн. без ПДВ; За результатами проведених досліджень, зроблено висновок про те, що ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0272, станом на 18.10.2022 року, становить 376656,58 грн. без ПДВ /а.с.32-139/.

Для виплати грошової компенсації відповідачці ОСОБА_2 в розмірі загальної ринкової вартості 1/6 частини спадщини, позивачкою було внесено на спеціальний рахунок грошові кошти в сумі 192469 грн. - квитанція №6 від 06 січня 2023 року /а.с.140/.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу. Представник відповідача ОСОБА_6 просив залишити рішення районного суду без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 на час винесення рішення суду не набула статусу відповідача за позовними вимогами ОСОБА_1 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на вказану частку, оскільки фактично не переоформила на себе майно, на яке фактично має право після смерті ОСОБА_4 .

Також, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що частка відповідачки є незначною і вона не може бути виділена в натурі, а також те, що спільне володіння та користування майном є неможливим, окрім того представник відповідачки наголошував, що вона заперечує проти отримання грошової компенсації. А тому, на погляд суду, у разі задоволення позовних вимог особі відповідачці може бути завдана істотна шкода.

Колегія суддів, з приводу зроблених судом першої інстанції висновків, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 463/6829/21-ц, на яку посилається позивач, зроблено висновок, що право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї.

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у гл. 29 ЦК України.

З огляду на зазначене відповідач є власником частки спадкового майна із часу відкриття спадщини, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 не набула статусу відповідача за позовними вимогами ОСОБА_1 , оскільки фактично не переоформила на себе спадкове майно після смерті ОСОБА_4 .

При цьому, колегія суддів з урахуванням, того що такий висновок суду першої інстанції не впливає на правильність вирішення спору по суті позовних вимог, вважає що зазначене не є підставою для скасування рішення суду.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у статті 365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто стаття 365 ЦК України передбачає реалізацію права співвласників на припинення права власності одного із співвласників на його частку в спільному майні за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але можуть бути застосовані за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

З огляду на викладене при вирішенні позову, пред`явленого на підставі статті 365 ЦК України, визначальним для прийняття судом рішення є встановлення обставини про те, що припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників не завдасть шкоди особі, право власності на частку якої припиняється, а визначення істотності шкоди, яка може бути завдана співвласнику, право якого припиняється, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном.

Таке тлумачення відповідає сталій судовій практиці щодо застосування статті 365 ЦК України про примусове припинення частки у спільному майні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18), у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 344/120/16-ц (провадження № 61-22129св19) та у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.

Правомірність дій суду при встановленні вказаної вище обставини оцінюється з точки зору відповідності принципу об`єктивності і неупередженості, диспозитивності цивільного судочинства, завданням та основним засадам цивільного судочинства, а саме справедливому, неупередженому та своєчасному розгляду і вирішенню цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не надав належних доказів неможливості спільного користування майном та доказів того, що припинення права відповідача на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам, як співвласника майна.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що належні відповідачу 1/6 частку спірного майна не можна вважати незначною її часткою. Відповідач заперечувала проти отримання компенсації вартості своєї частки та вказував про відсутність у неї іншого житла.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 належними доказами не підтвердила існування обставин, відповідно до яких було б можливим примусове припинення права співвласника на частку відповідно до положень статті 365 ЦК України, а також того, що таке втручання у право власності відповідача є виправданим відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не вказав, у чому саме полягає істотна шкода для відповідача, тобто порушенням права власності.

Доводи апеляційної скарги про технічну неможливість виділити у натурі належні сторонам частки, що підтверджується висновку експерта, складеного за результатами проведення судової будівельної-технічної, оціночно-будівельної, оціночно-земельної експертизи № 376 від 18.10.2022, не можуть бути правовою підставою для позбавлення відповідача права власності на належне їй майно.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

Враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

О.А. Письменний