Справа № 642/3857/24
Провадження № 2-о/642/84/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної О.В.,

з участю секретаря Брус М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Другий відділ державної реєстрації актів цивільного сану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просила встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с. Вежиця Рокитнівського району Рівненської області, Україна, яка загинула ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території у с. Борисівка, Харківського району, Харківської області, внаслідок артилерийського обстрілу з боку російської федерації. У зв`язку із тим, що на той час у с. Борисівка Харківського району Харківської області не здійснювали свої повноваження органи влади та медичні установи, ОСОБА_2 була похована силами односельців на місцевому цвінтарі. За даним фактом також внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 0001804 від 10.06.2022, за фактом того, що 12.05.2022 року встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із використанням артилерийського виду озброєння невстановленими снарядами калібру за адресою Харківська область, Харківський район, с. Борисівка, що призвело до загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 438 КК України.

Вказує, що через окупацію с. Борисівка російськими військовими, заявник позбавлена можливості зареєструвати у встановленому Законом України порядку смерть матері в позасудовому порядку та отримати будь-які документи встановленої форми про її смерть, а відтак просить суд встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженки с. Вежиця Рокитнівського району Рівненської області.

Заявниця та її представник у судовому засіданні заяву підтримали, та просили задовольнити з підстав зазначених у заяві..

Представник заінтересованої особи до судового засідання не прибув про причини неявки до суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Оскільки дана категорія справ розглядається негайно, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності заінтересованої особи.

За клопотанням заявниці під час судового розгляду були допитані свідки.

Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона тривалий час проживала у с. Борисівка Харківського району Харківської області на вул. Механізаторів, та багато років знала загиблу ОСОБА_2 , яка є її кумою. У 2022 році їх селище було окуповано військовими російської федерації. Разом із ОСОБА_4 вона 12.05.2024 року зранку прийшли на роботу. Через дейкий час почався обстріл, всі почали розбігатися та ховатися. Вона забігла до приміщення поряд та побачила, що ОСОБА_5 лежала на підлозі без ознак життя. Спочатку вона подумала, що у неї трапився сердечний приступ, але потім побачили що у неї в спину попав осколок снаряду. Було багато поранених та загиблих. Поховали ОСОБА_6 у селищі на цвінтарі чоловіки односельці. На той час у селищі не працювали установи, хто мав би можливість зафіксувати смерть людини.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживав у с. Борисівка Харківського району Харківської області на вул. Механізаторів та більше сорока років знав ОСОБА_2 . У 2022 році їх селище було окуповане. Він на той час працював на свинарнику. 12.05.2022 року він перебував на роботі, та зранку до нього підійшла ОСОБА_5 та попрохала поставити її телефон на зарядку. Що він і зробив. Через деякий час почалися обстріли, він побіг до приміщення майтерень, що були поряд. Коли відчинив двері, то побачив ОСОБА_6 , яка лежала без ознак життя. Потім вони побачили, що у неї в спину потрапив осколок артилерийського снаряду. Він телефонував до сільської ради у с. Лукьянци із питанням що робити із загиблими, на що йому відповіли поховайте своїми силами. Він разом із хлопцями зробив з досок труну та поховали ОСОБА_6 на цвінтарі поряд із могилами її родичів.

Свідок ОСОБА_8 також суду надала пояснення, що вона проживала у с. Борисівка Харківського району Харківської області на вул. Механізаторів. ОСОБА_2 знала з 1983 року, жили по сусідству та перебували у дружніх стосунках. Під час окупації селище у 2002 році, ОСОБА_9 працювала у майстерні. 12.05.2022 року вона була на роботі. ОСОБА_8 того ранку хотіла піти за гуманітарною допомогою. Почався обстріл та знаряд потрапив пряму у плотницьку. Сусідка сказала, що допомогу давати не будуть, тож вона повернулась додому. Потім сусід ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_5 загинула. Чоловіки односельці зробили труну та її поховали на сільському цвінтарі.

Свідок ОСОБА_11 надав суду пояснення, що він проживав у АДРЕСА_1 по сусідству із ОСОБА_2 , яку знає більше тридцяти років, вони разом працювали. Під час окупації у 2022 році, точну дату він не пам`ятає, навесні, був обстріл селища. Він перебував біля майстерень. Потім виявили, що ОСОБА_5 померла. Спочатку думали, що у неї невитримало серце, але потім побачили що її було поранено. Односельці зробили труну та її поховали. Він на поховання не ходив, адже було небезпечно. ОСОБА_12 дома залишився її чоловік, який був паралізований та без нижніх кінцівок, тож він доглядав за їх господарством пока знаходився у селі. Через постійні обстріли селища з боку російської федерації, у січні 2024 вони з дружиною евакуювалися до м. Харкова.

Вислухавши пояснення заявника та її представника, свідків, дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження , свідоцтва про шлюб (а.с.5.6).

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 виданого Липецьким відділом УМВС України в Харківській області , від 16.09.2002 року, вбачається, що ОСОБА_2 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75 затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), до якого віднесено, зокрема, Липецька сільська територіальна громада.

Станом на 12.05.2022 року селище Борисівка Липецької сільської територіальної громади Харківського району Харківської області, де постійно мешкала ОСОБА_2 , входило до переліку територій, тимчасово окупованих російською федерацією, згідно з Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12. 2022 за № 309.

10.06.2022 року внесені відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 438 КК України, згідно фабули, 12.05.2022 року встановлено порушення законів та звичаїв війни військовослужбовцями підрозділів збройних сил чи інших відомств російської федерації, що полягали у здійсненні обстрілів із використанням артилерийського виду озброєння невстановленими снарядами калібру за адресою Харківська область, Харківський район, с. Борисівка. Загибла ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (витяг з ЄРДР а.с. 8).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у разі порушення його положень, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За частиною 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Як вбачається з матеріалів справи, державна реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась.

При цьому, заявником у заяві також вказано, що будь-яких інших доказів на підтвердження даного факту вона отримати немає змоги.

Крім того, з заяви ОСОБА_1 , вбачається, що встановлення даного факту необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України та отримання свідоцтва про смерть державного зразка і в подальшому для використання його в цивільно-правових відносинах.

Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За ч.ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Заявниця вказує, що на момент смерті її матері с. Борисівка було окуповано ворогом, там велися активні бойові дії, жодні медичні, правоохоронні, владні установи України не працювали, лікарем встановлення факту смерті не здійснювалося. Вказані обставини також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки.

В умовах окупації та активних бойових дій можливості збору доказів смерті особи на окупованій території є істотно обмеженими.

Ексгумація та перепоховання ОСОБА_2 не здійснювалась, оскільки с.Борисівка розташоване в безпосередній наближеності до кордону РФ та перебування там є небезпечним, селище перебуває під постійним обстрілом.

За змістом частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України».

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду були допитані свідки, які були очевидцями смерті ОСОБА_2 , та особисто бачили як вона загинула .

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті ОСОБА_2 встановленим, проте через відсутність медичних документів та висновку медичних працівників встановити причину смерті неможливо.

Отже в частині зазначення у судовому рішенні причини смерті, про що просила заявниця у заяві, суд відмовіляє.

Таким чином, суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 19, 76, 77, 81, 263-265, 268, 273, 315 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву - задовольнити частково.

Встановити факт смерті громадянки України жіночої статі ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження с. Вежиця Рокитнівського району Рівненської області, визнавши дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті - с. Борисівка, Харківського району, Харківської області, Україна.

В решті вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30.07.2024 року.

Суддя О.В. Бородіна