Справа № 350/109/24
Номер провадження 4-с/350/1/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі :

головуючого судді Бейка А.М.,

секретаря Маєвської С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селища Рожнятів клопотання адвоката Вань Ірини Радиславівни заявленого до суду в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Вань І.Р. звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із клопотанням про скасування арешту майна, у якому просила: 1) визнати незаконними дії держаного виконавця щодо накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий у банку АТ Ощадбанк на ім`я ОСОБА_1 , зокрема на кошти у сумі 80475, 62 грн. які надійшли на виконання рішення Європейського суду. 2) зобов`язати відповідальних (уповноважених) працівників АТ «Ощадбанк» здійснити виплату коштів на вимогу ОСОБА_1 3) Вжити інших заходів на виконання рішення суду, а саме: проінформувати орган представництва щодо вжиття заходів щодо усунення порушень, вчинених посадовими особами, що унеможливили виконання судового рішення та проінформувати орган представництва про хід виконання рішення.

Також адвокат Вань І.Р. заявила клопотання про витребування до початку розгляду даного клопотання у державного виконавця матеріалів виконавчого провадження або зобов`язати надати доступ до електронного виконавчого провадження.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат Вань І.Р. зіслалась на те, що на підставі поданою нею в інтересах засудженого ОСОБА_1 заяви, відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України було відкрите провадження у справі щодо виконання судового рішення рішення № 26269/13, виданого 01.12.2022, а саме: Рішення Європейського суду з прав людини, що постановлене у справі «Case of Sydorenko and others v.Ukraine, відповідно до якого заявнику ОСОБА_1 присуджено сатисфакцію на відшкодування шкоди, завданої незаконним затримання у кримінальному провадженні №0000668.

Їй стало відомо з постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.04.2023 у виконавчому провадженні ВП № 70618516, що рішення виконане у спосіб перерахунку коштів на рахунок ОСОБА_1 , у розмірі 80475, 62, що еквівалентно сумі 2050 євро на момент виконання рішення (250 євро за надання правової допомоги та 1800 євро сатисфакція, а разом 2050 євро).

Натомість, ОСОБА_1 , повідомив про неможливість одержання таких коштів у зв`язку із накладенням арешту на банківський рахунок в порядку виконання вироку, що постановлений у справі № 339/104/18 Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області, про що його повідомив працівник банку, до якого він звернувся зателефонувавши з`ясувати причини блокування рахунку та доступу до нього, в той час як кошти йому були потрібні для перерахування за навчання дочки ОСОБА_2 , яка навчається у Львівському національному університеті ім.І.Франка.

Адвокат зазначила, що невиконання рішення Європейського суду з прав людини спричинене незаконним арештом на рахунок у банковій установі ОСОБА_1 відкритий у АТ Ощадбанк НОМЕР_1 . Цей рахунок ОСОБА_1 був відкритий спеціально за її порадою для можливості виконання судових рішень в порядку відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органу досудового розслідування та суду. Вирішуючи питання про конфіскацію, суд, який направляв органу виконавчої служби Вирок на виконання одночасно повинен був надіслати Перелік майна, що підлягає конфіскації, а попередньо з`ясувати, яке майно може бути конфісковане.

З урахуванням ч.1 статті 48 Кримінально-виконавчого кодексу України, суд повинен був надіслати опис майна, що підлягає конфіскації, а попередньо з`ясувати чи може бути накладений арешт на рахунок у банку, чи є кошти на рахунку, які можуть бути предметом конфіскації.

По арештованому рахунку не здійснювали будь які фінансові операції, що може перевірити суд (повинен був перевірити). На цей рахунок поступили кошти за рішенням Європейського суду з прав людини, на які не може бути накладений арешт у будь якому випадку, на такі не може бути застосована конфіскація, а за не виконання рішення суду тягне за собою кримінальну відповідальність.

Аналогічно не можуть бути предметом конфіскації кошти, присуджені за рішенням суду як відшкодування шкоди за незаконне притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності моральна шкода. Кошти за рішенням суду не можуть бути стягнуті і на виконання рішення суду, що присуджені потерпілим як відшкодування шкоди.

Адвокат зазначила, що рішення, строк виконання якого визначений законом протягом трьох місяців (рішення від 01.12.2022) не виконане понад рік у зв`язку із незаконним арештом на ці кошти.

У поданому клопотанні адвокат вимагає припинити дії, що пов`язані з умисним невиконання рішення Європейського суду з прав людини у спосіб накладення арешту на рахунок та зобов`язати відповідальних осіб здійснити виплату коштів ОСОБА_1 присуджених як сатисфакція.

Окрім цього, 05.02.2024 представниця ОСОБА_1 - адвокат Вань І.Р. подала до суду клопотання про долучення доказів, яке з урахуванням зазначених у ньому вимог по суті є заявою про забезпечення доказів, у якому просила заяву про забезпечення доказів задовольнити, розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, зокрема: Івано-Франківським обласним управлінням АТ «Ощадбанк» щодо фізичної особи шляхом надання інформації щодо руху коштів за банківським рахунком НОМЕР_1 в гривнях України, отримувач: ОСОБА_1 , установа банку: Івано-Франківське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 336503, код отримувача: ; Зобов`язати Івано-Франківське обласне управління АТ "Ощадбанк" надати повну інформацію про всі банківські операції, в тому числі щодо стану рахунку, дані про поступлення коштів, інформацію про призначення та вид платежів, суб`єкта здійснення переказів на банківський рахунок НОМЕР_1 в гривнях України, отримувач: ОСОБА_1 , здійснення стягнень з рахунку.

В судове засідання представниця заявника адвокат Вань І.Р. не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за скаргою (клопотанням) ОСОБА_1 про скасування арешту майна за відсутності сторони.

Представник Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції у судове засідання не прибув, однак головний державний виконавець Долинського відділу ДВС Король Н.В. подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутності, а в задоволенні вимог заявника відмовити, оскільки арешт на відповідні банківські рахунки було накладено відповідно до вимог закону.

Проаналізувавши подану подане клопотання в розрізі заявлених вимог та доводи, якими воно обґрунтовується, суд прийшов до таких висновків.

Клопотання про скасування арешту майна не містило жодних процесуальних норм, які на думку заявника слід застосувати для проведення його розгляду (кримінального, цивільного, адміністративного) тому, виходячи з його змісту, канцелярією Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області клопотання про скасування арешту майна зареєстровано в цивільному провадженні з присвоєнням Єдиного унікального номеру справи, після чого передано в провадження судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області (справа: 350/109/24, провадження: 4-с/350/1/2024), що вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 січня 2024 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 15.01.2024 клопотання адвоката Вань І.Р. про скасування арешту майна залишено без руху, про що повідомлено заявника та надано строк встановлений ст. 185 ЦПК України - десять днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків заяви, зазначених в ухвалі.

29.01.2024 на виконання ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2024 поступили додаткові пояснення зі змісту яких вбачається, що подаючи клопотання про скасування арешту майна представниця заявника розуміла, що воно мало бути вирішено в порядку виконання вироку у кримінальному провадженні №339/104/18 (в порядку ст.539 КПК України) на підставі п.14 ч.1 ст.537 КПК України.

Отже, про те, що клопотання повинно вирішуватися в порядку виконання вироку (розділ VІІІ КПК України), а не в порядку судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VІІ ЦПК України), представницею заявника зазначено тільки під час надання додаткових пояснень на виконання ухвали Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15.01.2024.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Суд враховує, що адвокат Вань І.Р. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 із клопотанням про скасування арешту майна, що накладався державним виконавцем на виконання вироку суду у частині конфіскації майна ОСОБА_1 , у межах кримінального провадження №339/104/18.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому КПК України та КВК України.

Згідно з ч.2 ст.52 КК України додатковим покараннями є, зокрема, конфіскація майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого (ч.1 ст.59 КК України).

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.

Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конфіскації підлягає майно, що є у власності засудженого. Спори, пов`язані з конфіскацією майна, вирішуються в порядку, встановленому законом (ч.ч.1,3 ст.49 КВК України).

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), відповідно до ч.1 ст.1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.74 Закону №1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що виконавчий лист був виданий на виконання вироку в частині конфіскації майна, а не на виконання судового рішення у цивільній справі, тому вимоги адвоката Вань І.Р., заявлені в інтересах ОСОБА_1 не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Частиною 3 ст.535 КПК України встановлено, що у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків.

Положеннями ст.539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку.

Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту та відповідних заборон, накладених в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання.

Відсутнє і посилання на можливість такого скасування за правилами ЦПК України.

Крім того, положеннями КПК України (розділом VIII) не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.5 постанови №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вказав, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Отже, оскільки заявником оскаржується бездіяльність державної виконавчої служби у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа, виданого судом на виконання вироку суду у кримінальному провадженні в частині конфіскації майна, заявник, як учасник виконавчого провадження, на підставі положень ст.287 КАС України має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено його права, свободи чи інтереси.

Вказане відповідає висновкам, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №383/493/18, провадження № 14-237цс19.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищезазначене, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, як такої, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З цих підстав суд вважає неможливим задоволити клопотання адвокат Вань І.Р. про долучення доказів, поданого до суду 05.02.2024.

Керуючись ст.ст.4, 10, 19, 255-256, 258-261, 353, 354, 447 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження у справі за клопотанням адвоката Вань Ірини Радиславівни заявленого до суду в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 та його представнику адвокату Вань Ірині Радиславівні, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повної ухвали суду. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Бейко