Справа №705/4386/23
2-з/705/12/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко Валентина Леонідівна розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Данилович Ю.В. про зустрічне забезпечення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області Підгаєцької Л.В., третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності.

19.10.2023 постановою Черкаського апеляційного суду ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2023 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову - скасовано та заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню нежитлового приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_1 на праві власності; заборонено вчиняти будь-які дії по відчуженню нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_1 на праві власності.

29.08.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Данилович Ю.В. надійшла заява, що подана його представником ОСОБА_4 про зустрічне забезпечення. У заяві, посилаючись на відповідні обставини, просить заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії по будь-якому використанню нежитлового приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 ( у тому числі здачу в оренду ТОВ «УКРТЕХНОСИЛА»), належного ОСОБА_1 на праві власності, до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Жашківської міської ради Черкаської області Підгаєцької Л.В., третя особа: ОСОБА_3 , про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності. Зобов`язати ОСОБА_2 , як засновника та кінцевого бенефіціара ТОВ «УКРТЕХНОСИЛА», звільнити нежитлове приміщення магазину промислових товарів по АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_1 на праві власності.

Розглянувши заяву про зустрічне забезпечення суддя дійшов такого висновку.

Зустрічне забезпечення по своїй суті є гарантією відшкодування можливих збитків відповідача, має на меті забезпечити баланс інтересів сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути внаслідок застосування судом забезпечувальних заходів.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер. Тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком. На цій особливості застосування інституту зустрічного забезпечення у цивільному процесі Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема у постановах від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження № 61-9474св18), від 10 квітня 2019 року в справі № 753/2380/18-ц (провадження № 61-38399св18), від 30 травня 2019 року в справі № 456/2438/17 (провадження № 61-473св19), від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/3222/17 (провадження № 61-1856св19).

Хоча вжиття заходів зустрічного забезпечення за загальним правилом має диспозитивний характер, відповідно до частини третьої статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, у таких випадках: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

За приписами ч.4 статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Так, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2022 року у справі №757/36870/20 (провадження № 61-2976св21) зазначив, що метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування збитків відповідачів, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також, матеріали справи не містять фактичних даних, які б підтверджували її неналежний майновий стан або вчинення нею інших дій, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Заходи зустрічного забезпечення можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову.

Відтак, з огляду на викладене, суд доходить переконання про відсутність імперативних (обов`язкових) підстав, визначених частиною 3 статті 154 ЦПК України, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне зобов`язання, та наявність у суду саме права на застосування цього зобов`язання.

Надаючи оцінку аргументам представника відповідача щодо наявності підстав для застосування зустрічного забезпечення, суд зауважує, що на їх підтвердження не надано жодного належного та допустимого доказу.

За таких обставин суд вважає, що невжиття заходів зустрічного забезпечення не порушить прав заявника, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що у задоволенні заяви про зустрічне забезпечення слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Данилович Ю.В. про зустрічне забезпечення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя В.Л. Гудзенко