Справа № 214/5679/24
02 вересня 2024 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Євтушенка О.І.,
секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при заочному розгляді, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/5679/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 20.06.2024 (надійшла до суду 24.06.2024), в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 05.08.1988 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №752; судові витрати віднести на його рахунок.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 05.08.1988 сторони уклали шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу вони мають двох спільних повнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Укладаючи шлюб та створюючи сім`ю, ОСОБА_1 хотів, аби їх сім`я та шлюб були взірцем. Однак, протягом усього сумісного життя ОСОБА_2 вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, допускала подружні зради. Намагаючись зберегти сім`ю заради дітей, позивач закривав очі та витівки дружини. Після того, як доньки досягли повноліття та влаштували своє особисте життя, між ним та ОСОБА_2 нічого спільного не залишились та вони припинили стосунки. Понад 15 років вони проживають окремо, жодних стосунків не підтримують. Зважаючи на ці обставини, позивач не має наміру зберігати шлюб, який, на його переконання, розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме інтересам сторін. Надання строку на примирення вважає недоцільним.
Ухвалою суду від 16.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Правом на участь в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 не скористався, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи у порядку ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавала.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлено, що 05.08.1988 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) було укладено шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №752, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 13.04.2021.
Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільних малолітніх чи неповнолітніх дітей сторони не мають.
Як вказував позивач, шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені вже тривалий час (понад 15 років), спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати.
Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».
Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України.
Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.
Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надала, клопотань про надання строку на примирення не заявляла.
Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 13.04.2021 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяв від відповідача про відновлення дошлюбного прізвища.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, який просив не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати, у зв`язку з чим суд не вбачає доцільності у компенсації позивачеві судового збору за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 136, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 274 ч.4, ст.ст.280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), зареєстрований 05.08.1988 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №752 розірвати.
Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити без змін « ОСОБА_6 ».
Витрати по сплаті судового збору залишити за ОСОБА_1 .
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.
Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб відповідно до ч.2 ст.115 СК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Відомості про учасників справи:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інн, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення складено та підписано без проголошення 02.09.2024.
Суддя О.І. Євтушенко