УХВАЛА

11 липня 2024 року

м. Київ

справа № 154/3999/23

провадження № 61-9581ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 березня

2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 червня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, шляхом зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», ТОВ «Волиньгаз Збут», АТ «НАК «Нафтогаз України» про захист прав споживача, шляхом: зобов`язання ТОВ «Волиньгаз Збут» провести перерахунок оплати за спожитий природний газ за останні три роки, виходячи з реально спожитих об`ємів газу і без приведення об`ємів газу до стандартних умов та повернути їй зайво сплачену суму за період з 01 жовтня 2020 року до 31 серпня 2023 року; зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» провести перерахунок вартості оплати за послугу з розподілу природного газу за останні три роки, виходячи з реально спожитого газу за відповідні газові роки та без приведення об`ємів газу до стандартних умов; зобов`язання АТ «НАК «Нафтогаз України» анулювати неіснуючу заборгованість за спожитий газ в сумі 4 408,13 грн, передану ТОВ «Волиньгаз Збут», та повернути сплачену суму; стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз» і ТОВ «Волиньгаз Збут» на її користь

15 000 грн моральної шкоди у визначених судом частках.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від

12 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 03 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2024 року залишено

без змін.

У касаційній скарзі, поданій 01 липня 2024 року, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 березня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 червня 2024 року, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Предметом позову у цій справі є вимоги про захист прав споживачів, шляхомзобов`язання операторів газорозподільної системи вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року (250 х 3 028 грн = 757 000 грн). Ця справа є справою незначної складності. Вирішення спору пов`язано з доказуванням факту нарахування плати за спожитий газ за завищеними об`ємами. Спір вирішено судами за результатами оцінки доказів: судами встановлено, що позивачка не довела, що відповідачами допущено обман її, як споживача, а також що їй проводилися нарахування за завищеними об`ємами використання газу і що нею сплачено зайві кошти за газ за заявлений нею період. Водночас справа розглянута судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Враховуючи наведене, судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви судових рішень і доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються оцінки доказів у справі, та вважає, що з огляду на встановлення судами першої та апеляційної інстанцій усіх обставин справи та надання обґрунтованої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, незгода позивачки з ухваленими судовими рішеннями у цій справіне свідчить про те, що така справа має виняткове значення для учасника справи або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З огляду на ціну, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягаютькасаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського

міського суду Волинської області від 12 березня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 03 червня 2024 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Волиньгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про захист прав споживача, шляхом зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович