Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1002/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.01.2024смт. Доманівка
Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Кривенко О.В.,
за участю секретаря: Куш О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового дубинку дійсним, посилаючись на те, що 24.11.2001 р. вона придбала у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 жилою площею 33,7 кв.м., літньою кухнею саманну Б-1, літньою кухнею саманну В-1, сараєм саманний Г-1, сараєм саманний Д-1, басейн №1.
Житловий будинок належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 03.08.1987 р.
На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним.
Договір був укладений на Універсальній товарно-сировинній біржі від 24.11.2001 р. №1197 та зареєстрований у Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю.
03.12.2001 Вознесенським МБТІ на договорі вчинений реєстраційний напис за реєстровим №133.
Наразі позивач дізнався, що укладений між ним та ОСОБА_2 договір є недійсним, так як не був посвідчений нотаріально.
На теперішній час посвідчити договір нотаріально не має змоги, оскільки договір пройшов державну реєстрацію права власності, а тому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №1197 від 24.11.2001 р. укладеного на Універсальній Товарно-сировинній біржі м.Вознесенськ і зареєстрований в Вознесенському МБТІ 03.12.2001 р. за реєстровим №133.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, її представник адвокат Вовчанська Г.С. надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
У судове засідання, призначене на 24.01.2024 р., як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, про поважність причин неявки в судове засідання суд не повідомив, позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи наявність усіх умов, передбачених ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Так, із матеріалів справи встановлено, що 24.11.2001 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку жилою площею 33,7 кв.м., літньою кухнею саманну Б-1, літньою кухнею саманну В-1, сараєм саманний Г-1, сараєм саманний Д-1, басейн №1, розташований по АДРЕСА_1 .
За умовами договору ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила зазначений житловий будинок. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №1197 від 24.11.2001 р., посвідчений Універсальною товарно сировиною біржею.
Договір зареєстрований у Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на договорі від 03.12.2001 р. за №133.
Житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданий 03.08.1987 р. на підставі рішення виконкому Доманівської районної ради народних депутатів №81 від 19.05.1987 року.
Згідно довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_3 №48 від 31.07.2023 р. будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договору №1197 купівлі-продажу нерухомого майна від 24.11.2001 р., зареєстрованого Вознесенською Універсальною Товарно-сировинною біржею Миколаївської області за реєстровим «1197 від 24.11.2001 р. та зареєстроване право приватної власності КП «Вознесенське МБТІ» за реєстровим «133 від 03.12.2001 р.
Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виготовлено на ім`я ОСОБА_1 .
Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
На виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (1963 року) 21 травня 1998 року договір купівлі-продажу будинку був зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації Миколаївської області.
За змістом статтей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Реєстрація Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації Миколаївської області за ОСОБА_1 права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на листопад 2001 року не суперечила чинному законодавству.
Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.95 N 56, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 р. за N 31/1056 передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.
Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.
Оскільки покупець ОСОБА_1 повністю виконала умови договору купівлі-продажу жилого будинку, сплатила за придбане майно 1 500 грн., договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований у Вознесенському МБТІ, посвідчення на сьогодні договору у нотаріальному порядку є неможливим через зареєстроване за позивачем право власності на будинок, то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в судовому порядку.
Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 142, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №1197 від 24.11.2001 р. укладеного на Універсальній Товарно сировинній біржі м.Вознесенськ і зареєстрований в Вознесенському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 03.12.2001 р. за реєстровим №133 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо протягом цього строку не буде подана заява про його перегляд відповідачем або апеляційна скарга позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області О. В. Кривенко