ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/213/24 Справа № 209/1760/23 Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К.Л. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Лопатіної М.Ю., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсацію моральної шкоди. Просила, стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме витрати на відшкодування оренди автомобіля у розмірі 67500 грн, а також компенсацію моральної шкоди в розмірі 50000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що відповідач 02 жовтня 2022 року о 17.00 годині у м. Кам`янському по вул.Воїнів-Афганців,1, керуючи транспортним засобом «SEAT IBIZA» державний номер НОМЕР_1 , при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі транспортному засобу «Nissan Juke» НОМЕР_2 , належному їй на праві власності, який під її керуванням рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки «Nissan Juke» отримав серйозні механічні пошкодження, а саме: ушкодження правої сторони автомобілю (пороги, бампер задній та передній, фари та ліхтарі, дві двері праворуч, кузов, салон, стеля, стойки, крила переднє та заднє праворуч), а також спрацювали дві подушки безпеки, ушкоджено переднє пасажирське сидіння праворуч, а сама вона, як водій, отримала забій правої руки. Отримані ушкодження виключали подальшу можливу експлуатацію транспортного засобу «Nissan Juke». Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 грудня 2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 209/2313/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до полісу № 209764788 . У грудні 2022 року страховою компанією ПрАТ «СК «Провідна» її було повідомлено про те, що розмір заподіяної її транспортному засобу майнової шкоди було оцінено у 130000 грн та здійснено відповідну страхову виплату. Відповідно до акту виконаних робіт від 21 лютого 2023 року по ремонту автомобіля «Nissan Juke», державний номер НОМЕР_2 , наданого ФОП ОСОБА_3 , СТО «Спектр», її транспортний засіб було відремонтовано 21 лютого 2023 року, загальна вартість ремонту складає 128935 грн. В той же час, відповідач категорично відмовився від компенсації майнового збитку, який вона понесла у зв`язку із вимушеною орендою іншого транспортного засобу для потреб її підприємницької діяльності, а також будь-якої компенсації моральної шкоди, що вона зазнала внаслідок ДТП. Вона є приватним підприємцем та здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі непродовольчими товарами (квітами), має власний магазин квітів, а також інтернет-магазин (оформлений у вигляді сторінки в соціальній мережі «Іnstagram», профіль «white_orchid_dndz»), та на час скоєння відповідачем ДТП активно використовувала свій транспортний засіб у підприємницькій діяльності, здійснюючи доставку інтернет-замовлень квітів до замовників (клієнтів). Більш того, саме безкоштовна доставка квітів за інтернет-замовленнями на суму від 700 грн, це та її унікальна торгова пропозиція, що забезпечувала конкурентну перевагу на ринку, у порівнянні з іншими, та досягалась головним чином завдяки використанню власного (а не орендованого) транспортного засобу у підприємницькій діяльності. Оскільки транспортний засіб «Nissan Juke» після ДТП неможливо було використовувати до повного його ремонту, то нею було укладено договір оренди № 01 від 10 жовтня 2022 року транспортного засобу марки «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 , який орендовано у ОСОБА_4 , для продовження ведення власної господарської діяльності. Відповідно до п. 4.2 вказаного договору оренди № 01 від 10 жовтня 2022 року, сума орендної плати погоджена сторонами у розмірі 15000 грн. на місяць. Згідно з актом приймання-передачі від 10 жовтня 2022 року, орендований транспортний засіб було передано їй 10 жовтня 2022 року. Відповідно до п. 8.1 договору оренди, строк дії оренди було встановлено до 23 лютого 2023 року включно. Таким чином, вона вимушено понесла витрати по оплаті оренди автомобіля у розмірі: за жовтень 2022 року - 500 грн (вартіть оренди за 1 день) * 22 = 11000 грн; за листопад 2022 року - 15000 грн; за грудень 2022 року - 15000 грн; за січень 2023 року - 15000 грн; за лютий 2023 року - 500 грн * 23 = 11500 грн, а всього витрати по оплаті оренди автомобіля склали 67500 грн. В обґрунтування необхідності використання транспортного засобу для продовження її господарської діяльності, як звичайних умов здійснення господарської діяльності, нею надаються виписки по рахунку щодо обсягів реалізації товарів та отриманих замовлень на доставку квітів. Оскільки внаслідок ДТП у неї виникла реальна потреба використання орендованого транспортного засобу у підприємницькій діяльності замість власного у зв`язку з його пошкодженням, на строк його ремонту, вона заявляє вимогу про стягнення з відповідача відповідних витрат, понесених нею, в розмірі 67500 грн. Крім того, внаслідок протиправних дій відповідача, через сильний та потужний удар у її автомобіль (спрацювали дві подушки безпеки), вона зазнала сильний фізичний біль та страждання, отримавши забій правої руки і голови, а також зазнала сильні душевні хвилювання та розпач. Крім того, внаслідок ДТП було порушено нормальний, звичний для неї спосіб життя, вона була вимушена докладати додаткових зусиль та нераціональне витрачання свого життєвого часу, звертатись до страхової компанії за виплатою страхового відшкодування, до адвоката за правовою допомогою у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, витрачати час на пошук СТО та грошових коштів для відновлення пошкодженого автомобілю, брати в оренду інший автомобіль для продовження ведення своєї господарської діяльності, перебуваючи у постійному стресі. Вона проживає у с.Куліши за межами м. Кам`янського разом із своїм чоловіком у приватному будинку, тож відсутність власного автомобілю створила додаткові незручності для її систематичного пересування від дому до місця роботи (центр м. Кам`янського), а також задоволення своїх побутових потреб, як-то: придбання продуктів харчування, товарів повсякденної необхідності, медикаментів, взуття, одягу та іншого, що є критичним в умовах воєнного стану та відсутності нормальної роботи громадського транспорту. Її майже новий автомобіль, придбаний декілька років тому назад у автосалоні, через ДТП та винні дії відповідача у простій ситуації, яка зовсім того не вимагала, зазнав численних ушкоджень, що позначилось на загальному його стані, втраті своєї товарної цінності (численні деталі пофарбовано з рехтуванням, проведено роботи по відновленню геометрії кузова, яка була порушена внаслідок ДТП), що завдає їй додаткових моральних страждань. Наслідки ДТП для неї виявились і у негативних змінах її психоемоційної сфери, невпевненості та появі постійного страху повторно опинитись у ДТП навіть у простих дорожніх ситуаціях. Відповідач до теперішнього часу не вибачився за завдані збитки та добровільно не пропонував відшкодувати завдану моральну шкоду. Вона оцінює моральну шкоду, завдану відповідачем внаслідок ДТП від 02 жовтня 2022 року, в розмірі 50000 грн.(а.с.4-10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та компенсацію моральної шкоди відмовлено у повному обсязі (а.с.94-97).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50 000 грн. (а.с.109-114).

В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також безпідставність доводів апеляційної скарги, просив, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін (а.с.131-134).

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати, з наступних підстав.

В порядку ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є власником автомобіля «Nissan Juke» державний номер НОМЕР_2 , а відповідач є власником автомобіля «SEAT IBIZA» державний номер НОМЕР_1 .

02 жовтня 2022 року о 17.00 годині по вул. Воїнів-Афганців, 1 у м. Кам`янському з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю зазначених автомобілів, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 02 грудня 2022 року відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови відповідач свою вину визнав, позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.32,33), постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл. від 02 грудня 2022 року у справі № 209/2313/22 (а.с. 34-35).

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за полісом № 209764788 (а.с.36), згідно якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, була встановлена в розмірі 13000 грн, розмір франшизи 2600 грн.

Відповідно до акту від 21 лютого 2023 року виконаних робіт по ремонту автомобіля «Nissan Juke» державний номер НОМЕР_2 (а.с.37-38), загальна вартість відновлювальних робіт становила 128935 грн.

У грудні 2022 року страхова компанія ПрАТ «СК «Провідна» здійснила страхову виплату позивачці майнової шкоди в розмірі 130000 грн, заподіяної її транспортному засобу, що визнано сторонами.

Позивачка є фізичною особою-підприємцем з наступних видів діяльності: 66.03.0 Інші послуги у сфері страхування; 52.48.9 Роздрібна торгівля іншими непродовольчими товарами, н.в.і.г.; 70.20.0 здавання в оренду власного нерухомого майна; 74.87.0 надання інших комерційних послуг, та є платником єдиного податку за видом діяльності 52.48.9. Ці обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 39) та копією свідоцтва платника єдиного податку (а.с. 40).

Згідно наданого позивачкою договору 10 жовтня 2023 року позивачка уклала з ОСОБА_4 договір оренди ТЗ № 01 (а.с. 79-80) відповідно до якого він діє з 10 жовтня 2022 року по 23 лютого 2023 року, транспортний засіб орендується для власних потреб (п.2.1), сума орендної плати за місяць складає 15000 грн (п. 4.2.) зі строком сплати не пізніше 05 числа поточного місяця за поточний місяць (п. 4.1).

Згідно наданого позивачкою акту прийому передачі автотранспортного засобу до договору оренди ТЗ № 01 від 10 жовтня 2022 року (а.с. 80), позивачка 10.10.2022 року прийняла від ОСОБА_4 автомобіль як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець.

Відповідно до договору оренди транспортного засобу № 01 від 10.10.2022 року, зазначений договір укладений між орендодавцем - фізичною особою ОСОБА_4 та орендарем - фізичною особою ОСОБА_1 , тобто позивачем, а не ФОП ОСОБА_1 . Згідно п. 2.1 вказаного договору, транспортний засіб орендується для власних потреб. Вказані пункти договору спростовують твердження позивачки, що договір оренди укладався для провадження господарської діяльності позивачки як ФОП. Пунктами 4.2, 8.1 договору, встановлено, що сума орендної плати складає 15000 грн на місяць, а строк дії договору з 10.10.2022 року до 23.02.2023 року. Згідно складеного 10.10.2022 року Акту прийому-передачі ТЗ до договору оренди ТЗ № 01 від 10.10.2022 року, укладеного також між фізичними особами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , позивачка 10.10.2022 року прийняла від ОСОБА_4 автомобіль як фізична особа, а не як фізична особа-підприємець. Позивачем не надано доказів того, коли саме остання передала (повернула) автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 орендодавцю. Таким чином у суду відсутні докази того, що позивач користувалася зазначеним автомобілем до 23.02.2023 року, та взагалі скільки днів автомобіль «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_3 перебував в користуванні позивача. Вказані обставини взагалі позбавляють суд можливості виконати розрахунки матеріальної шкоди, заявленої позивачем. Викликає сумніви і дата закінчення дії вказаного договору оренди транспортного засобу 23.02.2023 року, оскільки договір укладався 10.10.2023 року, тобто майже за 5 місяців до закінчення його дії, а дата закінчення дії договору з різницею в два дні співпадає з датою складання акту виконаних робіт по ремонту автомобіля позивачки 21.02.2023 року.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із відсутності достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження завдання діями відповідача матеріальної шкоди позивачці у вигляді витрат на вимушену оренду автомобіля та на підтвердження розміру завданої шкоди розмірі 67500 грн, а також враховував, що позивачка не надала належних та достатніх доказів спричинення діями відповідача їй моральної шкоди.

Апелянт оскаржує рішення суду лише в частині відмови у стягненні моральної шкоди, тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду в частині відмови у стягненні моральної шкоди, виходячи з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз.2 п.5 зазначеної вище Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Пункт 9 цієї Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивачка посилалася на те, що в результаті ДТП, остання отримала сильний фізичний біль та страждання через забій правої руки і голови, а також сильні душевні хвилювання, оскільки внаслідок ДТП було порушено її нормальний, звичний для неї спосіб життя, відсутність власного автомобілю створила додаткові незручності для її систематичного пересування від дому у с. Куліши до місця роботи у центрі м. Кам`янського, а також задоволення своїх побутових потреб, крім того відбулися негативні зміни її психоемоційної сфери, з`явились невпевненість та постійний страх повторно опинитись у ДТП. Тому моральну шкоду вона оцінює у 50 000 гривень.

На підставі обставин встановлених під час розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що внаслідок пошкодження належного позивачці транспортного засобу позивачу безумовно була заподіяна моральна шкода.

Однак, враховуючи ступінь моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що визначена судом першої інстанції сума моральної шкоди є завищеною та не відображає об`єктивно глибину моральних страждань позивачки. При цьому апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Тому з урахуванням встановлених обставин справи, у відшкодування моральної шкоди на користь позивачки з відповідача має бути стягнута моральна шкода в сумі 5 000 гривень.

Відповідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні моральної шкоди з прийняттям нового рішення про її стягнення в розмірі 5 000 грн.

Відповідно підпункту «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно с. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди з прийняттям нового рішення про часткове задоволення таких вимог, підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору.

Отже з урахуванням частково задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди (10%), підлягає відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 107,36 грн, що пропорційно задоволеним позовним вимогам, а також судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 161,04 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 травня 2023 року в частині відмови у задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про компенсацію моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000 грн.

В решті позовних вимог в цій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 268,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Лопатіна

М.Ю. Петешенкова