П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/12301/23

Провадження № 22-ц/4815/96/24

Головуючий у Рівненському міському суді

Рівненської області: суддя Ковальов І.М.

Ухвалу суду першої інстанції проголошено

(вступна і резолютивна частини) об 11 год. 35 хв.

26 жовтня 2023 року у м. Рівне Рівненської області

Повний текст ухвали складено: не зазначено

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

скаржник (боржник): ОСОБА_1 ;

особи, рішення яких оскаржуються,: начальник Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталія Василівна; заступник начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвійчук Ірина Олександрівна;

заінтересована особа (стягувач): Акціонерне товариства "УкрСибббанк";

за участі: учасники справи та їх представники не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Василівни, заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвійчук Ірини Олександрівни і зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Акціонерне товариство "УкрСиббанк";

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року в суд звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на постанову начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Н.В. (далі начальник ВДВС у м. Рівне) від 22 травня 2023 року, постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвійчук І.О. (далі заступник начальника ВДВС у м. Рівне) від 16 червня 2023 року і зобов`язання усунути порушення шляхом скасування оскаржуваних постанов, заінтересована особа: Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - АТ "УкрСиббанк" або банк).

Мотивуючи скаргу, вказувалося, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВДВС у м. Рівне) перебуває виконавчий лист №569/3446/13-ц від 04 грудня 2013 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку 63 770, 32 долари США, що станом на 25 січня 2023 року за офіційним курсом Національного банку України (далі НБУ) складає 509 716, 17 гривень, 2 715, 15 гривень пені, 3 441 гривень судових витрат, а всього 515 872, 32 гривні.

31 березня 2023 року заступником начальника закінчено виконавче провадження в зв`язку зі стягненням заборгованості у повному обсязі. Між тим, стягувачем ця постанова оскаржена начальнику ВДВС у м. Рівне, яким 22 травня 2023 року постанову скасовано. 16 червня 2023 року заступником начальника ВДВС у м. Рівне виконавче провадження відновлене.

Вважав, що зазначені постанови є неправомірними, з огляду на що звернувся до суду.

Ухвалою Рівненського міського суду від 26 жовтня 2023 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірними постанову начальника ВДВС у м. Рівне від 22 травня 2023 року "Про результати перевірки законності виконавчого провадження", якою скасовано постанову заступника начальника ВДВС у м. Рівне №44190759 "Про закінчення виконавчого провадження" від 31 березня 2023 року, та постанову заступника начальника ВДВС у м. Рівне від 16 червня 2023 року, якою відновлено виконавче провадження.

Зобов`язано начальника ВДВС у м. Рівне і заступника начальника ВДВС у м. Рівне усунути порушення шляхом скасування оскаржуваних постанов.

У поданій апеляційній скарзі АТ "УкрСиббанк", вважаючи ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, просить її скасувати і відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про неврахування судом положень ст.ст. 1, 39, 49 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 524, 533 ЦК України, пункту 30.1 ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні". В зв`язку з цим залишено без уваги те, що у виконавчому листі №569/3446/13-ц від 04 грудня 2013 року вказувалося про солідарне стягнення з обох боржників на користь АТ "УкрСиббанк" 63 770, 32 долари США, що за курсом НБУ склало 509 716, 17 гривень, 2 715, 15 гривень пені, 3 441 гривні судових витрат, а разом 515 872, 32 гривні. Натомість державним виконавцем у постанові про стягнення на заробітну плату боржника зазначено суму стягнення у гривнях, тобто фактично визначено спосіб примусового виконання судового рішення у невстановлений виконавчим документом спосіб, крім пені та судових витрат.

Вважає, що ці обставини призвели до того, що за час примусового виконання на рахунок заявника надійшли стягнуті кошти на суму 516 074, 93 гривні, які були конвертовані у валюту кредиту на погашення заборгованості, що склало 18 968, 70 доларів США. Тобто залишок заборгованості за виконавчим документом становив у валюті кредиту: за основним боргом 44 801, 62 долари США, пенею 2 715, 15 гривень.

При мотивуванні своїх переконань посилається на правову позицію, що висловлена Верховним Судом у постановах від 26 травня 2022 року у справі 686/5863/13-ц, від 22 вересня 2023 року у справі №2-1540/12, від 12 листопада 2020 року у справі №127/17686/13-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі №799/23407/18, від 27 липня 2020 року у справі №607/16146/17, від 15 липня 2020 року у справі №711/12474/14-ц, від 01 липня 2020 року у справі №308/1811/18, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справах №373/2054/16-ц, №464/3790/16-ц, №373/2054/16-ц.

Тому, на думку заявника, оскаржувані постанови начальника ВДВС у м. Рівне та заступника начальника ВДВС у м. Рівне прийнято з додержанням вимог закону.

Щодо порушення судом норм процесуального права, то покликається на невідповідність оскаржуваної ухвали положенням ст. 263 ЦПК України, оскільки її постановлено без повного і всебічного з`ясування обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні та які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість.

Зауважує, що суд в достатній мірі не виклав мотиви судового рішення, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тоді, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Справа до розгляду призначалася неодноразово на 16 січня 2024 року, 30 січня 2024 року та 6 лютого 2024 року. При цьому 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 подано заяву про чергове відкладення розгляду справи, оскільки він у призначений апеляційним судом час перебуватиме на роботі, а його представник братиме участь в одному кримінальному провадженні та двох цивільних справах в іншому суді.

Між тим, ця заява задоволеною не може бути.

Так, відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належно повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто процесуальним законом надано право розглядати справу за відсутності сторін, які належно повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

Як убачається, усі учасники справи, в т.ч. і ОСОБА_1 та його представник адвокат Януль В.С., належно повідомлені про день, час та місце розгляду справи, а клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не подавали.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19)).

Оскільки колегія суддів не встановила неможливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 і його представника, їхня неявка не перешкоджає її вирішенню, заявник реалізував своє право на викладення відповідних доводів та аргументів в апеляційній скарзі та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (ст. 367 ЦПК України), розгляд апеляційним судом справи слід здійснити без участі цих осіб.

Особи, рішення яких оскаржуються, та АТ "УкрСиббанк" подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності і відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2013 року Рівненським міським судом видано виконавчий лист №569/3446/13-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь АТ "УкрСиббанк" 63 770, 32 доларів США, що станом на 25 січня 2013 року за офіційним курсом НБУ складало 509 716, 17 гривень, 2 715, 15 гривень пені, 3 441 гривень судових витрат, а всього 515 872, 32 гривні.

30 липня 2014 року заступником начальника ВДВС у м. Рівне винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №44190759.

В подальшому, 31 березня 2023 року, заступник начальника ВДВС у м. Рівне закінчив виконавче провадження ВП №44190759 з виконання виконавчого листа №569/3446/13-ц, про що виніс відповідну постанову. Як на підставу для вчинення цієї виконавчої дії, посилався на те, що в межах виконавчого провадження ВП №44190759 щодо стягнення з ОСОБА_1 та виконавчого провадження ВП №41530027 щодо стягнення з ОСОБА_2 утримано солідарно з боржників загальну суму заборгованості у розмірі 515 837, 32 гривні; виконавчий збір і витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі.

22 травня 2023 року начальником ВДВС у м. Рівне винесено постанову "Про результати перевірки законності виконавчого провадження", з якої видно, що до Відділу надійшло дві скарги від представника банку з приводу передчасного закінчення виконавчих проваджень №№44190759 та 41530027 з примусового виконання виконавчих листів №569/3446/13-ц від 04 грудня 2013 року. Начальник ВДВС у м. Рівне за наслідками розгляду скарг зробив висновок, що постанова від 31 березня 2023 року суперечить ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України, правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, а тому скасував постанову про закінчення виконавчого провадження від 31 березня 2023 року і зобов`язав заступника начальника ВДВС у м. Рівне вжити заходів до примусового виконання рішення суду та вчинити дії у виконавчому провадженні. При цьому вказувалося, що у виконавчому листі зазначено суму боргу про стягнення в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні. Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті встановлені у ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження". Щодо перерахування суми в національній валюті України за офіційним курсом НБУ, то це не вважається належним виконанням.

16 червня 2023 року на виконання постанови від 22 травня 2023 року заступником начальника ВДВС у м. Рівне відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/3446/13-ц про солідарне стягнення з обох боржників на користь АТ "УкрСиббанк" 63 770, 32 доларів США, що станом на 25 січня 2013 року за офіційним курсом НБУ склало 509 716, 17 гривень, 2 715, 15 гривень пені, 3 441 гривні судових витрат, а всього 515 872, 32 гривень.

Вважаючи, що постанови начальника ВДВС у м. Рівне від 22 травня 2023 року та заступника начальника ВДВС у м. Рівне від 16 червня 2023 року є неправомірними, у липні 2023 року в суд звернувся ОСОБА_1 з відповідною скаргою на ці рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості вимог скаржника, оскільки звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 відповідно до постанови від 06 серпня 2014 року державним виконавцем проводилося шляхом щомісячного утримання з усіх видів заробітної плати боржника до повного стягнення заборгованості у розмірі 567 495, 52 гривні, а відомості про стягнення заборгованості в іноземній валюті у постанові державного виконавця відсутні.

Також усупереч тим обставинам, що стягнення заборгованості здійснювалося у національній валюті України гривні, тобто долари США не конвертувалися, банк будь-яких заперечень не заявляв, протягом часу з 2014-203 років письмових клопотань про необхідність стягнення заборгованості у іноземній валюті до ВДВС у м. Рівне не подавав. Тому висновки начальника ВДВС у м. Рівне у постанові від 22 травня 2023 року є необґрунтованими.

Крім того, стягувач був ознайомлений з постановою державного виконавця від 06 серпня 2014 року, на підставі якої проводилося стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 до повного стягнення боргу у розмірі 567 495, 52 гривні. Однак ця постанова АК "УкрСиббанк" не оскаржувалася, будь-яких заперечень чи скарг з дня її винесення і протягом всього часу виконання стягувачем не подавалося.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 18, п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом.

Відповідно до ст.ст. 192, 524, 533 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановлених законом.

Грошовим визнається зобов`язання, виражене в грошовій одиниці України гривні, проте сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом.

Приходячи до переконання про обґрунтованість апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і правову позицію, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц. Так, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

Такі ж само висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 26 травня 2022 року у справі 686/5863/13-ц, від 22 вересня 2023 року у справі №2-1540/12, від 12 листопада 2020 року у справі №127/17686/13-ц, від 09 жовтня 2020 року у справі №799/23407/18, від 27 липня 2020 року у справі №607/16146/17, від 15 липня 2020 року у справі №711/12474/14-ц, від 01 липня 2020 року у справі №308/1811/18.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні скарги увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до постановлення ухвали, яка не може залишатися чинною.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування оскаржуваної ухвали відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що спонукало до неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні скарги на постанови начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іщук Наталії Василівни, заступника начальника Відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Матвійчук Ірини Олександрівни і зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Акціонерне товариство "УкрСиббанк".

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.С.Шимків