ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/519/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 серпня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Мицик Ю. С.
при секретарі Власенку Д. А.,
учасники справи не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет застави, -
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача
28 листопада 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет застави.
В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що 04 грудня 2021 року між ним та відповідачем укладений договір позики, за умовами якого він передав у власність, а позичальник прийняв у власність грошові кошти у розмірі 317 874,00 грн, що еквівалентно 11 648,00 доларів США, згідно з офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ), встановленого на момент укладання договору. Сторони погодили, що договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсацій як сплати за використання позики. Суму грошових коштів, без нарахування процентів від суми позики, позичальник зобов`язався повернути до 04 січня 2022 року.
Із метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 04 грудня 2021 року сторони уклали договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером 1858, за умовами якого в заставу позивачу передано рухоме майно -автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір білий, який належить відповідачу на праві власності. Сторони погодили, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього договору застави складала 318 000,00 грн.
Позивач указує, що ОСОБА_2 умови договору позики від 04 грудня 2021 року щодо повернення позики не виконує, отже, з 05 січня 2022 року він має право на захист своїх майнових прав шляхом стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, а також має право вимагати від відповідача сплатити суми інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів, та три проценти річних від простроченої суми.
Посилаючись на положення статей 526, 530, 1049 ЦК України ОСОБА_1 просить суд:
- стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 328 464,79 грн, із яких: 317 874,00 грн - сума заборгованості за договором позики, 9 284,46 грн - інфляційні втрати, та 1 306,33 грн - 3% річних;
- у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором позики від 04 грудня 2021 року в розмірі 317 874,00 грн звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 04 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. та зареєстрованого у реєстрі за номером 1858, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб - автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір білий, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6541 від 04 січня 2020 року та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 11 , шляхом продажу вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження»;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомленні належним чином.
Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.
На адресу суду повернувся поштовий конверт із судовою повісткою про виклик відповідача в судове засідання призначене на 15 серпня 2024 року із відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою».
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням частини другої статті 247 ЦПК України.
У порядку статей 280, 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи.
ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.
? 11 грудня 2023 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва витребувано від Міністерства соціальної політики України інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб;
? 16 січня 2024 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження;
? 07 березня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті;
? 06 червня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва поновлено судовий розгляд справи, позовну заяву залишено без руху, надано позивачу час на усунення недоліків;
? 10 червня 2024 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків;
? 12 червня 2024 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва продовжено розгляд справи, призначено справу до розгляду на 15 серпня 2024 року на 14 год. 00 хв.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.
Оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що 04 грудня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики за умовами якого позикодавець передав у власність, а позичальник прийняв у власність від позикодавця грошові кошти у розмірі 317 874,00 грн, що є еквівалентним 11 648,00 доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ, встановленого на момент укладання цього договору станом на 04 грудня 2021 року, та зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк до 04 січня 2022 року включно (пункт 1 договору позики).
Пунктом 2 договору позики передбачено, що договір не передбачає нарахування процентів або надання будь-яких компенсацій як сплати за використання позики. Суму грошових коштів, передбачену пунктом 1 цього договору без нарахування процентів від суми позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до 04 січня 2022 року включно в порядку та на умовах, передбачених цим договором. За згодою сторін цей термін може бути продовжено, про що сторони укладають і підписують додатковий договір до цього договору.
Для забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором позики, а саме повернення позики у розмірі 317 874,00 грн, що на дату укладення договору позики було еквівалентно 11 648,00 доларів США, у строк до 04 січня 2022, між позивачем, як заставодержателем та відповідачем як заставодавцем 04 грудня 2021 року укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. Ю. та зареєстрований у реєстрі за номером 1858.
Відповідно до пункту З договору застави, цим договором забезпечується виконання заставодавцем основного зобов`язання з повернення заставодержателеві суми безпроцентної позики.
Згідно з пунктами 4, 5 договору застави, заставодавець передає у заставу заставодержателю рухоме майно, а саме: транспортний засіб - автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір білий, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6541 від 04 січня 2020 року, дата першої реєстрації - 04 січня 2020 року, дата поточної реєстрації - 02 жовтня 2021 року .
Відповідно до пункту 9 договору застави, заставодавець та заставодержатель дійшли згоди, що вартість предмета застави на момент укладення та підписання цього договору складає 318 000,00 грн.
Згідно із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 76684637, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С. І. 04 грудня 2021 року внесено відомості щодо обтяження рухомого майна - автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , на підставі договору застави транспортного засобу від 04 грудня 2021 року.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказала, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 569/1646/14-ц (провадження № 61-5020св18).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).
18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд, детально дослідив зміст укладеного у письмовій формі договору позики від 04 грудня 2021 року, де зазначено, що ОСОБА_2 , під час укладення цього договору, взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у готівковій формі у сумі 317 874,00 грн, що є еквівалентом 11 648 доларів США строком до 04 січня 2022 року.
Встановивши, що у договорі позики чітко зазначено про те, що факт передачі коштів відбувся, суд дійшов висновку, що письмова форма вказаного договору позики є доказом не лише факту укладення договору, але й фактом передачі грошової суми позичальнику.
Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, у їх сукупності, детально дослідивши зміст договору позики; встановивши, що відповідач не надав доказів повернення кредитору ОСОБА_1 грошових коштів за договорами позики, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 04 грудня 2021 року у сумі 317 874,00 грн, 3 % річних у розмірі 1 306,33 грн та інфляційних нарахувань у розмірі 9 284,46 грн.
При визначенні розміру суми 3% річних, що стягується за період з 05 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року (згідно зі змістом позовних вимог), суд виходить із наступного розрахунку: 317 874.00 грн (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) /100% х 50 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 306,33 гри. Отже, позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає задоволенню у сумі 1 306,33 грн.
Нарахування інфляційних витрат за період з 05 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року (згідно зі змістом позовних вимог) здійснюється за наступним розрахунком: 317 874,00 грн (сукупний індекс інфляції) х 101,30% х 101.60% = 102.921% (за період січень 2022 року, лютий 2022 року) (інфляційні нарахування) = 317 874.00 грн (сума боргу) х 102,921% (сукупний індекс інфляції) / 100 % х 317 874,00 грн. (сума боргу) = 9 284,46 грн. Отже, позовна вимога про нарахування інфляційних втрат підлягають задоволенню у сумі 9 284,46 грн.
Таким чином, з урахуванням наданих доказів, положень статей 13, 629, 625 ЦК України, пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач повинен повернути суму позики у розмірі 317 874,00 грн, інфляційні втрати - 9 284,46 грн та 3% річних - 1 306,33 грн, а всього - 328 464,79 грн.
Щодо вимог про звернення стягнення на предмет застави
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з частиною першою статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.
Відповідно до пункту 16.4 договору застави заставодержатель має право у разі невиконання заставодавцем умов договору позики звернути стягнення на предмет застави і задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у повному обсязі на момент фактичного задоволення таких вимог, включаючи суми позики, що передбачені та/або випливають з договору позики, а також відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги.
Згідно з пунктом 17.1 договору застави заставодержатель набуває право звернути стягнення на предмет застави, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, заставодавець не поверне заставодержателю суму позики в повному обсязі, що передбачена та/або випливає з основного зобов`язання.
Встановивши, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору позики, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, а також за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Надавши оцінку зібраним доказам, суд встановив, що право ОСОБА_1 порушено, отже, підлягає захисту, тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 04 грудня 2021 року, 3 % річних та інфляційні втрати, а всього 328 464,79 грн.
Крім того, у рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 317 874,00 грн, слід звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 04 грудня 2021 року - автомобіль марки MAZDA шляхом продажу цього транспортного засобу на прилюдних торгах, у тому числі в формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.
За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 284,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 19, 48, 81, 89, 92, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 04 грудня 2021 року грошові кошти у розмірі 328 464,79 грн, із яких: 317 874,00 грн - сума заборгованості за договором позики, 9 284,46 грн - інфляційні втрати та 1 306,33 грн - 3% річних.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 04 грудня 2021 року в розмірі 317 874,00 грн звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 04 грудня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за номером 1858, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а саме: транспортний засіб - автомобіль марки MAZDA, комерційний опис СХ-9, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , колір білий, який належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 6541 від 04 січня 2020 року, шляхом продажу вказаного транспортного засобу на прилюдних торгах, у тому числі в формі електронних торгів, з визначенням початкової ціни не нижчої за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».
Стягнути з ОСОБА_2 а на користь ОСОБА_1 судовий збір розмірі 3 284,00 грн (три тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 00 коп.).
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстрація як внутрішньо переміщеної особи; АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 03.09.2024.
СУДДЯ: Ю. С. МИЦИК