Провадження № 6/761/1253/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Коломійця А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Подану заяву обґрунтовує тим, що 13.07.2010 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі 2-6529/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р. з гр. ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра».

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп».

26.08.2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «Інвест Хаус», укладено Договір про відступлення прав вимоги № б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Інвест Хаус».

29.12.2020 року між ТОВ «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК ФОРТ», укладено Договір про відступлення прав вимоги № б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою.

Ухвалою Шевченківсько порайонного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату та час засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно ч.3 ст.442 ЦПКУ країни неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони стягувача.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, перевіривши наведені сторонами доводи щодо підстав заміни сторони стягувача, суд приходить наступного висновку.

Щодо заміни сторони виконавчого провадження судом встановлено:

Судом встановлено, що 13.07.2010 року Шевченківський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі 2-6529/10 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р. з гр. ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра».

04.08.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Фінанс Проперті Груп» укладено Договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_A102, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Груп».

26.08.2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТОВ «Інвест Хаус», укладено Договір про відступлення прав вимоги № б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «Інвест Хаус».

29.12.2020 року між ТОВ «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК ФОРТ», укладено Договір про відступлення прав вимоги № б/н, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором договором № 126/МБ-42 від 23.11.2007 р., перейшло до ТОВ «ФК ФОРТ».

Отже, наразі право вимоги до Боржника належить ТОВ «ФК ФОРТ»

У пункті 9 статті 129-1 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини 1 та 2 ст. 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини 1 та 2 ст. 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини 1 та 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативноправовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження (ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Аналіз зазначених норм Конституції, положень цивільного закону, які регулюють зобов`язальні відносини, положень цивільного процесуального законодавства, які визначають порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, а також норм ЗУ «Про виконавче провадження», в їх сукупності дає підстави вважати, що оскільки судове рішення знаходиться на стадії виконання, наявність чи відсутність відкритого виконавчого провадження не має правового значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до норм ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст.6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну сторони виконавчого провадження є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 431, 442 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», заінтересовані особи: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні - задовольнити у повному обсязі.

Замінити первісного стягувача ПАТ «КБ НАДРА» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» () у виконавчому листі, виданому на виконанні рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13.07.2010 року по справі № 2-6529/10.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: