Справа № 932/3395/24
Провадження № 2/932/1501/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2024 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у сумі 90 474,23 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судового збору. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101 шляхом приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб на підставі якого останньою отримано кредитну картку з лімітом 3 000,00 грн., який може бути збільшено, строком на 12 місяців (з автоматичною пролонгацією) та зі сплатою відсотків у розмірі визначеному договором. З огляду на те, що відповідач не виконує умови договору, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка станом на 01.02.2024 становить 90 474,23 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 49 999,75 грн.; заборгованості за процентами 40 474,48 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 22.04.2024 року справу передано судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою від 24.04.2024 року суддя Кудрявцева Т.О. відкрила провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем 23.05.2024 до суду надано відзив, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, останньою зазначено, що позивачем надано не вірний розрахунок заборгованості, а також відповідач вказує, що матеріали справи не містять погоджених нею умов кредитування. Крім того зазначає, що сторонами не погоджувалося строку кредитування та умов щодо збільшення ліміту. Також відповідач зазначає про відсутність вимоги щодо дострокового погашення заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.02.2019 року між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №101 шляхом приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого остання отримала картку з кредитним лімітом 3 000,00 грн., який було збільшено до 50 000,00 грн. строком на 12 місяців (зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку визначеному ДКБО) зі сплатою процентів у розмірі 47,88% річних. Перерахування коштів здійснюється на поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка станом на 01.02.2024 становить 90 474,23 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту 49 999,75 грн. та заборгованості за процентами 40 474,48 грн. Вказане вбачаються з розрахунку заборгованості наданого позивачем.

Також позивачем, на підтвердження доводів щодо наявності між сторонами зобов`язань надано виписку за рахунком № НОМЕР_1 .

Позивачем також надано копію вимоги про стягнення заборгованості, а також докази її направлення.

Відповідно до змісту ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно змісту ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

За змістом ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В силу ст.ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором, і сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Положеннями Цивільного кодексу України, зокрема ст. ст. 207, 634 передбачено спрощений порядок укладання договорів, в т.ч. кредитного договору шляхом приєднання до стандартних (типових) умов, правил, формулярів. Проте такі умови та правила повинні мати конкретний, сталий зміст, тобто не змінюватись протягом тривалого часу, а позичальник повинен бути ознайомлений з ними та розуміти їх. Саме це є запорукою стабільності кредитних відносин та дотримання розумного балансу у відносинах між банком та клієнтом позичальником.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення ч.ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Доводи відповідача щодо невірного розрахунку заборгованості, є безпідставними оскільки останньою не наданого власного контррозрахунку.

Доводи відповідача щодо відсутності погоджених умов кредитування, спростовуються змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, в якій зазначено про погодження умов кредитування, а також випискою з рахунку позичальника, з якої вбачається активне та довготривале користування відповідачем кредитними коштами, що розцінюється як обізнаність з такими умовами. Крім того відповідачем не наведено інших умов кредитування, які на її думку, були погоджені з кредитором.

Інші доводи відповідача спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» не повернуто та, виходячи з відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність факту пролонгації строку кредитування, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 90 474,23 грн. яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 49 999,75 грн. та заборгованості за процентами 40 474,48 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, юридична адреса: м.Київ, вул.Андріївська, 4) заборгованість за кредитним договором №101 у розмірі 90 474 (дев`яносто тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (, юридична адреса: м.Київ, вул.Андріївська, 4) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.О. Кудрявцева