Справа № 346/3198/23
Провадження № 2/346/162/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 р.м. Коломия Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судового засідання: Івантишин Д.Р., за участю позивача: ОСОБА_1 , його представника: ОСОБА_2 , представників відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в якій просив визнати право на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу в межах Підгайчиківської об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. З 01.06.1994р. він працював на посаді водія Джурківської сільської ради, але в подальшому звернувся до спілки селян ім.Шевченка від якої отримав направлення на навчання до інституту з умовою повернення на роботу до цієї спілки, до якої і повернувся у жовтні 1999 року та працював на посаді завідувача машинно-тракторним двором. Але коли місцевою радою було прийнято рішення про роздержавлення та передачу у колективну власність цій спілці землі, і ця спілка затвердила список членів спілки селян на умовне розпаювання, його помилково не було включено до цього списку. А потім через це, він не був включений у список осіб, які затвердила місцева рада, що отримали право на земельну ділянку (пай). А це, порушує його право на отримання паю, як члена спілки селян, а також як працівника соціальної сфери сільської ради, до якого він відноситься, оскільки працював водієм місцевої ради. І оскільки після об`єднання територіальних громад Джурківа та Підгайчиків, було утворено нову об`єднану Підгайчиківську територіальну громаду, органом місцевого самоврядування якої є Підгайчиківська сільська рада, саме вона повинна відповідати за позовом, як правонаступник Джурківської сільської ради, в силу закону ст.8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», оскільки саме вона може вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, у тому числі із земель запасу, якщо людину не було включено до списку помилково, як у випадку з позивачем.

Аргументи відповідача. Позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не був членом спілки селян на момент вирішення питання про визначення списку членів спілки селян, які мають право на пай, а до працівників соціальної сфери позивач не відносився.

Оцінка суду щодо фактів.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з 01.06.1994 року по 01.09.1994 року працював на посаді водія Джурківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, але був звільнений з роботи за його власним бажанням (а.с.11-13: копія трудової книжки).

07.06.1994 року на ім`я Ректора Кам`янець-Подільського сільськогосподарського інституту, заступник начальника управління сільського господарства і продовольства Івано-Франківської обласної державної адміністрації видав направлення на навчання ОСОБА_1 у цьому закладі по спеціальності: 3113 механізація сільського господарства. Із відміткою про те, що після закінчення цього закладу ОСОБА_1 повинен бути направлений для роботи по спеціальності в одне з господарств (підприємств), що розташоване в сільській місцевості Коломийського району Івано-Франківської області, сел.спілка ім.Шевченка с.Джурків (а.с.14: копія направлення).

27.02.1995 року, рішенням Джурківської сільської ради народних депутатів Коломийського району №32, вирішено провести роздержавлення та передати у колективну власність із послідуючим паюванням земельну площу розміром 1144,3га у т.ч. під паювання 1092,3га (а.с.22,113: копія рішення). Але за даними архівного відділу Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, рішення про надання паю ОСОБА_1 не виявлено (а.с.36: довідка).

25.10.1995 року, на установчих зборах уповноважених членів спілки селян імені Шевченка було прийнято рішення про затвердження списків членів спілки селян на умовне розпаювання земель 1092,3га, які знаходяться у колективній власності спілки селян (а.с.31,144: виписка з рішення). При цьому суд відзначає, що позивач та його представник, на жаль, так і не змогли надати суду цей список, який не зміг здобути і суд.

Разом з цим, вказаним рішенням також було вирішено (після розподілу з 1092,3га 163га до земель резервного фонду):

- внести у списки на умовне розпаювання 929,3га земель наступних членів спілки селян: працюючих членів спілки, які мають більше двох років безперервного стажу роботи у спілці і на даний час працюють; пенсіонерів спілки, які мають п`ять і більше років стажу у колективі;

- внести у додаткові списки молодих працівників, стаж роботи яких два і менше років стажу на право одержання паю із земель резервного фонду при досягнутому відповідно стажу роботи у господарстві (тобто, більше 2 років безперервного стажу);

- внести у додаткові списки, членів спілки селян, які з різних причин залишили роботу у колективі, але зараз подали заяви про їх повернення у спілку селян, і при відпрацьованому 1996 році у господарстві внести у основні списки на одержання земельного паю із земель резервного фонду;

- всіх вказаних осіб, вважати членами спілки селян, крім тих, які вступили у спілку селян і мають менше одного року стажу (проходять іспитовий строк);

- дані списки дати на затвердження сесії сільської ради с.Джурків

- списки у двох екземплярах додаються (а.с.34: копія виписки з рішення та а.с.114-117: копія протоколу зборів).

Однак суду не надано цього списку позивачем і суду не вдалось його отримати (а.с.1-206). І в архівному відділі Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, вказані списки також відсутні (а.с.112: довідка).

25.06.1999 року, ОСОБА_1 отримав диплом спеціаліста за яким, йому було присвоєно кваліфікацію спеціаліста інженера-механіка (а.с.15: копія диплому). А 10.06.1999 року, ОСОБА_1 було видано направлення на роботу №171 у Спілку селян імені Шевченка Коломийського району у с.Джурків з датою прибуття 02 серпня 1999 року (а.с.16: копія направлення).

З 29.10.1999 року, ОСОБА_1 було призначено на посаду завідуючого машинним двором у Спілці селян імені Шевченка Коломийського району Івано-Франківської області, на якій він працював по 13.11.2000 року та звільнився за власним бажанням (а.с.11-13: копія трудової книжки; а.с.17: копія довідки). І у книгах обліку розрахунків по оплаті праці та книзі обліку трудового стажу спілки селян імені Шевченка є відомості про роботу ОСОБА_1 з жовтня 1999 року по травень 2000 року (а.с.93,102-103: довідки). Разом з цим суд відзначає, що на момент внесення запису до трудової книжки ОСОБА_1 про його звільнення, спілка селян імені Шевченка вже була сільськогосподарським кооперативом імені Шевченка (надалі за текстом може бути й - СГК імені Шевченка), що підтверджується відтиском печатки у трудовій книжці (а.с.11-13: копія трудової книжки).

09.08.2006 року, рішенням загальних зборів власників земельних часток (паїв) було затверджено список громадян с.Джурків, які мають право на земельну частку (пай) на території Джурківської сільської ради Коломийського району, по суті список власників сертифікатів, які мають право на пай (а.с.24-33: копія виписки з рішення з додатком). І ОСОБА_1 у цьому списку не має.

А 18.08.2006 року, Джурківська сільська рада Коломийського району Івано-Франківської області своїм рішенням погодила вказане вище рішення зборів пайовиків про затвердження вказаного вище списку громадян, які мають право на земельні частки (паї) в кількості 938 людей (а.с.141: копія рішення), і ОСОБА_1 у цьому списку не має (а.с.157-176: копія списку).

28.08.2007 року, рішенням загальних зборів власників земельних часток (паїв) було затверджено Проект землеустрою щодо організації території селянських господарств та схема поділу земель на земельні частки (паї), розроблена ДП «Івано-Франківський інститут землеустрою» щодо с.Джурків Джурківської сільської ради Коломийського району (а.с.180: копія виписки з рішення).

А 25.09.2007 року, рішенням Джурківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області було погоджено вказаний Проект та проект передачі земельних часток (паїв) для виділення їх в натурі на території Джурківської сільської ради 938 власникам земельних сертифікатів, згідно схеми поділу (а.с.181: копія рішення).

25.02.2021р., Підгайчиківський сільській голова надав ОСОБА_1 відповідь на його звернення щодо надання земельної ділянки частки (паю). За яким, підстав виділити земельну частку (пай) не має, оскільки основним документом, що посвідчує право громадян на пай є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією, який у нього відсутній (а.с.19: копія відповіді).

Після чого, 16.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Голови Підгайчиківської об`єднаної територіальної громади із заявою про надання йому у власність земельної ділянки, приблизною площею 2га, на території села Джурків для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженні вказаної громади (а.с.18: копія заяви). Станом на 05 липня 2023 року, на території Джурківського старостинського округу були землі запасу сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 160га, склад угідь: пасовища (а.с.51: довідка).

Станом на 05 грудня 2023 року, документи та конкретний перелік членів спілки імені Шевченка с.Джурків Коломийського району, а також книги протоколів цієї спілки за 1999-2000 роки на зберігання до Державного архіву Івано-Франківської області не надходили (а.с.69,94,104: довідки).

Станом на 19.04.2024 року, документи державного акту на право колективної власності на землю для членів спілки селян імені Шевченка (с.Джурків Коломийського району Івано-Франківської області) із списком членів цієї спілки, чи документи, які б підтверджували дату видачі цього акту, на зберігання до архівного відділу Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, не надходили (а.с.193,206: довідка).

Станом на 29.04.2024 року, Державний акт на право колективної власності на землю для членів спілки селян імені Шевченка (с.Джурків Коломийського району Івано-Франківської області) із списком членів цієї спілки, на зберігання до Державного архіву Івано-Франківської області, не надходили. І у протоколах сесій і засідань виконавчого комітету цієї ради за 1990-1991 роки, рішення які б підтверджували дату видачі цього акту не виявлено (а.с.195,197,201: довідка).

Також суд відзначає, що у судових засіданнях, і представник позивача, і представник відповідача неодноразово підтверджували, що у розпорядженні Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області інших документів не має, як і у приміщеннях колишньої Джурківської сільської ради.

Також представник позивача повідомляв суд і про те, що не зміг отримати будь-яких документів й у колишнього керівництва спілці селян імені Шевченка, яка фактично вже не існує, а також за місцем знаходження імовірного архіву цієї спілки.

Тому суд виходить виключно з тих обставин, які встановлені і вказані судом вище, і які він зміг встановити на підставі поданих йому доказів самими сторонами, а також доказів, витребуваних самим судом.

Оцінка суду щодо спірних правовідносин.

Із встановлених обставин вбачається, що позивач вважаючи себе членом спілки селян імені Шевченка та працівником соціальної сфери Джурківської сільської ради також вважає, що набув цивільне право на земельну частку (пай), але це право не визнає відповідач.

Оцінка суду щодо права позивача.

Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємством і організаціям» у п.1 було встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

При цьому, у п.2 вказаного Указу було передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю.

При цьому суд враховує і надані Верховним Судом України роз`яснення у п.24 постанови «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» про те, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, право на земельну частку (пай) виникало виключно у члена КСП чи СГК чи САГ, якщо він мав такий статус на момент передачі КСП, СГК чи САГ Державного акту на право колективної власності на землю.

І суд відзначає, що оскільки однією з основних засад цивільного судочинства є принцип змагальності, відповідно до якого кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.12 ЦПК України), саме позивач повинен був довести, що на момент передачі спілці селян «Імені Шевченка» (потім СГК імені Шевченка) с.Джурків Державного акту на право колективної власності на землю, позивач мав статус члена цього СГК або спілки селян. Але надані ним докази, не підтверджують таких обставин.

Суд не може узяти як належні, пояснення позивача та його представника про те, що підтвердженням наявного у позивача статусу члена цієї спілки є те, що він був направлений на навчання саме від цієї спілки, і, що вона виплачувала йому стипендію на час його навчання, оскільки згідно з направленням №ІІ-І/17 воно надано Управлінням сільського господарства і продовольства Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а докази того, що саме спілка виплачувала йому стипендію на час його навчання, а головне що такий факт свідчив про те, що він мав статус члена спілки на момент направлення його на навчання і не втратив такий статус, ще й на момент передачі Державного акту, позивачем і його представником не надано.

Суд врахував, наявний в матеріалах справи документ у вигляді виписки з рішення засідання установчих зборів уповноважених членів спілки імені Шевченка, але до нього не додано конкретного списку членів спілки на умовне розпаювання земель. Разом з цим, уважно проаналізувавши його зміст суд відзначає, що якби йому було надано докази того, що позивач був членом вказаної спілки, суд застосовував би п.2 Указу Президента України напряму, без урахування часових обмежень, встановлених рішенням членів цієї спілки, оскільки вони звужують право надане п.2 вказаного вище Указу Президента України. Однак, доказів того, що позивач був членом спілки селян на момент передачі Державного акту на право колективної власності, суду не надано.

Суд також враховує і те, що за даними трудової книжки позивача він працював у спілці селян імені Шевченка (потім СГК імені Шевченка) на посаді завідуючого машинним двором, але знову ж таки, суду не надано будь-яких доказів того, що виконання трудової функції позивачем на умовах трудового договору, надавало йому статус члена цієї спілки, а потім СГК імені Шевченка. До того ж, він працював там після того як було прийнято рішення про передачу вказаній спілці селян землю у колективну власність із послідуючим паюванням, а також вже не працював на момент затвердження списків громадян с.Джурків, які мають право на земельну частку (пай). І як вже вказував суд, сам лише факт праці на підставі трудового договору ще не вказує на те, що позивач був членом цієї спілки та в подальшому членом СГК імені Шевченка.

Разом з цим суд відзначає, що він враховує і узагальнення Верховного Суду «Про практику розгляду судами земельних спорів (від 01.09.2003р) за яким Верховний Суд зазначив, що якщо трудові відносини таких осіб з колективами виникли на підставі трудового договору, а не членства в цьому колективі, то вони не передбачають права на одержання у власність земельної частки (паю). Право на одержання частки землі мають лише члени таких колективів, які залишались у ньому на час приватизації землі. При вирішенні цих питань законодавством не передбачена можливість врахування відроблених особою, яка претендує на отримання земельної частки, трудоднів, виходів на роботу, характеру виконуваної роботи.

Тому, з огляду на вище викладене, суд вважає, що позивач не набув право на земельну частку (пай), як член спілки селян імені Шевченка чи член СГК імені Шевченка, оскільки доказів, які б підтверджували, що позивач був членом цієї спілки, СГК у розпорядження суду не надано.

Указом Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села та вирішення окремих питань, що виникли в процесі проведення земельної реформи» від 12 квітня 2000 року №584/2000 (який діяв до набуття чинності Указу Президента №650 від 20.07.2007), у п.1 дійсно було постановлено, що Кабінету Міністрів України, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським, районним державним адміністраціям вжити необхідних заходів щодо виділення до 1 листопада 2000 року відповідно до законодавства із земель запасу та резервного фонду земельних ділянок і надання їх у користування особам, які працюють у соціальній сфері села, та пенсіонерам, що раніше працювали у зазначеній сфері та проживають у сільській місцевості (далі - працівники соціальної сфери села та пенсіонери з їх числа), для ведення особистого підсобного господарства.

А згідно з п.2 цього Указу, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським, районним державним адміністраціям із залученням в установленому порядку відповідних органів місцевого самоврядування забезпечити до 15 травня 2000року формування на території кожної сільської (селищної) ради із земель запасу та резервного фонду земельних масивів у розмірі не менш як 50 відсотків наявної площі цих земель для надання у користування земельних ділянок працівникам соціальної сфери села та пенсіонерам з їх числа.

Однак, позивач працював у Джурківській сільській раді Коломийського району Івано-Франківської області тільки у період з 01.06.1994р. по 01.09.1994 року. А право на отримання у користування земельних ділянок працівникам соціальної сфери села надавалось вже після того, і тільки діючим працівникам соціальної сфери села. Крім того, позовними вимогами позивача є визнання права на земельну ділянку (пай).

Таким чином, з огляду на все вище викладене, суд вважає, що позивач не набув право на земельну частку (пай), за захистом якого він звернувся до суду. І тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на це та те, що судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073 гривні 60 копійок, які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.8,9), але у задоволенні позову суд відмовив, судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Отже, керуючись статтями 2, 19, 23, 34, 43, 49, 76-113, 128-132, 133-142, 174-183, 217-248, 258, 259, 263-265, 268, 273,280-289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Підгайчиківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права на земельну частку (пай) за рахунок земель запасу - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат - не проводити.

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19 червня 2024 року.

Суддя: Коваленко Д. С.