Справа № 683/2093/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

з участю: представника позивача КП «Тепловик» - Медведчук О.В.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

адвоката Сакенова Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/2093/23, 2/683/45/2024 за позовом Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради (далі - КП «Тепловик») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги КП «Тепловик» вказує, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

КП «Тепловик» надає послуги з теплопостачання житлового будинку АДРЕСА_2 , однак відповідачі на порушення вимог ст.ст.64, 67, 68 Житлового кодексу України отриманих послуг не оплачують, через що станом на 01 червня 2023 року у них виникла заборгованість перед позивачем за отримані послуги з теплопостачання в розмірі 9577,32 грн., з яких: 4598,39 грн. опалення МЗК; 873,54 грн. - опалення ВФС; 2716,55 грн. гаряча вода; 635,44 грн. абонентська плата; 175,20 грн. внески за встановлення ВКО ГВ; 74,81 грн. внески за заміну ВКО ТЕ; 503,39 грн. внески за обслуговування ВКО ТЕ.

Вказує, що між КП «Тепловик» та відповідачами встановились зобов`язальні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг з теплопостачання. Однак, неналежне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань, порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з теплопостачання в установлений законодавством строк, а тому просить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на свою користь 9577,32 грн. заборгованості за надані послуги з теплопостачання, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2023 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02 листопада 2023 року на підставі ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області до участі у даній справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року було задоволено клопотання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і розгляд даної справи розпочато з початку.

В судовому засіданні представник позивача КП «Тепловик» - Медведчук О.В. просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши відповідні повноваження на представництво своїх інтересів адвокату Сакенову Ю.К.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Сакенов Ю.К. просить у задоволенні позову щодо своєї довірительки відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Крім того, представник ОСОБА_3 подав до суду відзив, у якому вказує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У вказаній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 . Просить врахувати, що квартира АДРЕСА_1 з 09 жовтня 2007 року відключена від мереж централізованого опалення та облаштована індивідуальною системою опалення, тому послуг із теплопостачання його довірителька від позивача не отримує. Крім того, 02 червня 2020 року квартиру АДРЕСА_1 було відключено також від подачі гарячої води, заглушено та опломбовано стояк, тому вимоги про стягнення з ОСОБА_3 2716,55 грн. за надання послуг з постачання гарячої води та 175,20 грн. внесків за встановлення ВКО ГВ вважає безпідставними. Також зазначає, що позивачем не надавались послуги по опаленню місць загального користування, оскільки у їх під`їзді відсутні батареї, а тому нарахування позивачем 4598,39 грн. за опалення МЗК та 873,54 грн. за опалення ВФС є неправомірним. Також не погоджується із нарахованими позивачем внесками за заміну ВКО ТЕ в розмірі 74,81 грн. та внесками за обслуговування ВКО ТЕ в розмірі 503,39 грн., оскільки позивач не вказує що саме було замінено та коли, а також не зазначає що саме ним обслуговувалось. Також представник відповідачки просить застосувати у даній справі строк позовної давності та відхилити усі вимоги позивача про стягнення боргу по зобов`язаннях ОСОБА_3 , які виникли до 15 червня 2020 року.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечили та просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. У визначений судом строк відповідачі подали спільний відзив, у якому вказують, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, однак позивач такого договору суду не надав. Також вони не згідні із тим, що позивач надавав послуги по опаленню місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, оскільки згідно проекту на будинок в місцях загального користування опалення відсутнє. Крім того, у позовній заяві не вказано якими приладами вимірювалось надання позивачем цих послуг, оскільки на вхідних стояках теплолічильник відсутній. Щодо заборгованості за гарячу воду, то вказують, що з 02 червня 2020 року їх квартиру було відключено від гарячого водопостачання й на момент відключення вони повністю розрахувались за використану гарячу воду згідно показів лічильника. Також просять взяти до уваги, що з 09 жовтня 2007 року їх квартира відключена від мережі централізованого опалення та облаштована індивідуальною системою опалення, з того часу будь-яких послуг від КП «Тепловик» вони не отримували, а тому нарахування заборгованості за послуги, які вони не отримували, вважають безпідставним.

У відповідях на вищезазначені відзиви КП «Тепловик» вказує, що будинок АДРЕСА_2 не від`єднаний від послуг централізованого теплопостачання, тому даний будинок опалюється за рахунок надання КП «Тепловик» послуг з теплової енергії. Відповідно до чинного законодавства, зокрема, постанови КМУ №830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», постанови КМУ №1182 від 11 грудня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про особливості здійснення права власності у

багатоквартирному будинку», власники квартир з індивідуальним опаленням, як співвласники будинку, повинні брати участь у витратах на утримання будинку, зокрема, відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку. Також споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення його квартири від мереж централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Також просить врахувати, що споживачі не звільняються від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а й з трубопроводів та арматури. Що до заяви представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Сакенова Ю.К. про застосування строку позовної давності, то позивач зазначає, що згідно п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в України воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії, отже строк позовної давності ним не пропущений.

Відповідач ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимог не визнає.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 07 червня 2007 року належить на праві спільної часткової власності (у рівних частках кожному по 1/3) відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.34, 60-61).

У вказаній квартирі з 10 липня 2001 року зареєстрований відповідач ОСОБА_4 , а з 19 лютого 2015 року відповідачка ОСОБА_3 та малолітня ОСОБА_5 , які фактично проживають у цій квартирі (а.с.2).

Квартира АДРЕСА_1 знаходиться в багатоквартирному житловому будинку з централізованою системою опалення.

КП «Тепловик» надає послуги з теплопостачання вищезазначеного житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 є уповноваженою та відповідальною особою по оплаті житлово-комунальних послуг по теплопостачанню квартири АДРЕСА_1 , які надає КП «Тепловик», і на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с.3).

Відповідно до Акта про відключення від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення, затвердженого рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мережі центрального опалення та гарячого водопостачання від 09 жовтня 2007 року, квартиру АДРЕСА_1 відключено від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення у зв`язку із встановленням у цій квартирі індивідуальної системи опалення. (а.с.39, 35-38).

Згідно Акту про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 02 червня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 було демонтовано засіб обліку гарячої води, проведено заглушку та опломбування стояка, в зв`язку із чим вказана квартира з 02 червня 2020 року відключена також і від гарячого водопостачання (а.с.40).

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 абонента ОСОБА_4 , вбачається що станом на 01 червня 2023 року заборгованість за послуги з теплопостачання становить 9577,32 грн., з яких: 4598,39 грн. опалення МЗК (місць загального користувння), 873,54 грн. - опалення ВФС (функціонування внутрішньобудинкових систем опалення), 2716,55 грн. гаряча вода, 635,44 грн. абонентська плата, 175,20 грн. внески за встановлення ВКО ГВ (вузла комерційного обліку гарячої води), 74,81 грн. внески за заміну ВКО ТЕ (вузла комерційного обліку теплової енергії), 503,39 грн. внески за обслуговування ВКО (вузлів комерційного обліку) (а.с.3-5).

Вказана заборгованість виникла за період з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2023 року й згідно надано розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі жодного разу не сплачували за послуги опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку, внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку, а також абонентської плати, в зв`язку із чим мають заборгованість за вказані послуги. Крім того, з 01 лютого 2020 року по 02 червня 2020 року за відповідачами рахується заборгованість за послуги з гарячого водопостачання.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (далі Правила № 830), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика), якою встановлено порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування.

Відповідно до частини першої статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Згідно частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто, за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками.

Згідно положень статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Оскільки відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 07 червня 2007 року є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , а відповідачка ОСОБА_3 з 19 лютого 2015 року зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, тому вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води,

централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені права та обов`язки споживачів.

Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (ч.2 ст.7 цього Закону).

Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У відповідності до ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Статтею 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 13 Правил № 830 надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір

моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

06 жовтня 2021 року КП «Тепловик» опублікувало на власному сайті https://www.teplovik.org та на сайті виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області типовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, і так як від співвласників багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 не надходили заяви про обрання певної форми договірних відносин, тому із відповідачами укладено з 06 листопада 2021 року публічні договори приєднання на надання послуг з постачання теплової енергії та надання послуг з постачання гарячої води.

З цих підстав не заслуговують на увагу доводи відповідачів про те, що вони не підписували договір на поставку їм теплової енергії і така поставляється не для опалення їх житла, а для опалення місць загального користування.

Згідно частиною 2 статті 382 ЦК України, вбачається, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Пунктом 10 частини 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», передбачено, що співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Крім того частина 2 даної статті передбачає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (ч.3 ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до частин 4, 6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Згідно пункту 24 Правил №830 визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку,

визначеному статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком.

Згідно пункту 28 Правил № 630 споживачі, які відмовились від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування (МЗК) будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до п.38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Згідно пп.13 п.44 Правил № 830 споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

З 25 січня 2019 року набула чинності Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315, якою встановлено порядок визначення та розподілу між споживачами обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень.

В даній Методиці зазначені формули, згідно яких КП «Тепловик» проводило нарахування за опалення, а саме, з грудня 2021 року нараховувалась плата за опалення місць загального користування (МЗК) та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення (ВФС), а з жовтня 2022 року, у зв`язку із внесенням змін до вказаної Методики, нараховується плата лише за опалення місць загального користування (МЗК).

Крім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в редакції від 22.06.2017, витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

У зв`язку із змінами у законодавстві, зокрема у Законі України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», внески на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку нараховувались з грудня 2019 року по липень 2021 року включно, а з листопада 2021 року (через 30 днів з моменту висвітлення на сайті типового договору про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води), позивачем нараховується плата за абонентське обслуговування за послугою з постачання теплової енергії.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг.

Новий платіж - плата за абонентське обслуговування, введений на виконання постанови КМУ №808 від 21 серпня 2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорам про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговування внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг» (в редакції постанови №928 від 01.09.2021).

Саме на підставі вищевказаного нормативного акта КП «Тепловик» з листопада 2021 року нараховує плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, що становить 33,74 грн. в місяць.

Посилання відповідачів на те, що з моменту відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, вони не отримували від КП «Тепловик» жодних послуг, не заслуговують на увагу.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Система опалення, як інженерна система будинку, яка призначена для задоволення потреб усіх співвласників (мешканців будинку), належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам, які зобов`язані забезпечувати належне її утримання, що також включає і витрати на оплату комунальних послуг щодо цього спільного майна.

Місця загального користування багатоквартирного житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. За рахунок тепловиділень від розподільчих трубопроводів, створюються сприятливі умови для нормального функціонування мереж водопостачання, водовідведення.

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України, кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Таким чином, нарахування теплопостачальною організацією внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку (востаннє нараховувались у липні 2021 року), оплати за послуги з відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку (нараховувалась з грудня 2021 року, а з жовтня 2022 року плата за опалення місць загального користування), плати за абонентське обслуговування (нараховується з листопада 2021 року) співвласникам будинку, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер.

Отже, хоча квартира АДРЕСА_1 і відключена від мереж центрального опалення, проте відповідачі, як мешканці житлового будинку зобов`язані брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за гарячу воду в розмірі 2716,55 грн., то вони є такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Частина четверта статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначає, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02 листопада 2017 року № 1344, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики

та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Відтак, засоби обліку води, які не пройшли періодичної повірки, не можуть вважатися як такі, що відповідають встановленим вимогам, та не допускаються до експлуатації.

Проводити розрахунки за отримані послуги згідно з показаннями лічильників води, у разі коли хоча б один з приладів обліку води не пройшов періодичної повірки, не має правових підстав.

Враховуючи вищевикладене, розрахунки за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з приміщень абонентів, де повірка лічильників не проведена, проводяться згідно з встановленими нормативами споживання з урахуванням кількості зареєстрованих в помешканні осіб.

Так із наданого суду розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що до 01 лютого 2020 року нарахування споживачам плати за гаряче водопостачання проводилось на підставі показників лічильника.

12 грудня 2019 року на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_3 КП «Тепловик» направило повідомлення про необхідність проведення метрологічної повірки лічильника гарячої води у строк до 01 лютого 2020 року та попереджено, що у разі не проведення повірки лічильника у вказаний строк, нарахування плати за послугу централізованого гарячого водопостачання буде здійснюватись за нормою споживання.

Факт повідомлення одного із співвласників квартири - ОСОБА_1 про необхідність проведення повірки лічильника гарячої води в строк до 01 лютого 2020 року підтверджується копією повідомлення КП «Тепловик» №1036 від 10 грудня 2019 року та фіскальним чеком ПАТ «Укрпошта» від 12 грудня 2019 року про направлення вказаного повідомлення на адресу ОСОБА_1 .

Однак, відповідачі, як власники індивідуального засобу обліку води, не провели повірку лічильника гарячої води, в зв`язку із чим з 01 лютого 2020 року нарахування плати за користування гарячої водою проводилось по нормі споживання на трьох зареєстрованих у квартирі осіб.

Із наданого представником позивача в судове засідання 17 січня 2024 року детального розрахунку вбачається, що згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради «Про коригування тарифів та теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання на послуги з централізованого постачання гарячої води підприємству по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради» від 08 листопада 2018 року №355, тариф з 01 грудня 2018 року за постачання гарячої води на одну особу в місяць становить 353,28 грн. з ПДВ.

З урахуванням днів, коли гаряча вода у будинок АДРЕСА_2 не подавалась, позивачем було проведено розрахунок вартості гарячого водопостачання на одну особу у лютому в розмірі 328,92 грн. та у травні в розмірі 341,88 грн., у березні та квітні розрахунок проводився за встановленим тарифом 353,88 грн. на одну особу.

Таким чином, за лютий 2020 року було нараховано 986,74 грн. (328,92 грн. х 3 особи), за березень 2020 року 1059,83 грн. (353,28 грн. х 3 особи), за квітень 2020 року 1059,83 грн. (353,28 грн. х 3 особи), за травень 2020 року - 1025,64 грн. (341,88 грн. х 3 особи), а всього за вказаний період нараховано 2716,55 грн. (986,74 +1059,83 + 1059,83 + 1025,64).

02 червня 2020 року у квартирі АДРЕСА_1 було демонтовано засіб обліку гарячої води, проведено заглушку та опломбування стояка, в зв`язку із чим вказана квартира з 02 червня 2020 року відключена від гарячого водопостачання і жодних нарахувань за гарячу води позивач не здійснював.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 вказував, що він не міг провести повірку лічильника через запровадження в Україні карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Вказане свідчить, що відповідачі були обізнані про необхідність проведення повірки лічильника. При цьому, посилання

ОСОБА_1 на неможливість проведення повірки через запровадження карантину є безпідставними, оскільки карантин установлено на всій території України з 12 березня 2020 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а повірку лічильника необхідно було провести до 01 лютого 2020 року.

З огляду на встановлені у справі обставини і наведені норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачі повинні нести обов`язок з оплати отриманих послуг з постачання гарячої води у розмірі, визначеному позивачем.

Відповідачі не спростували факт отримання послуг з гарячого водопостачання, які надавав позивач, та наявність заборгованості за ці послуги за період з 01 лютого 2020 року по 02 червня 2020 року.

Щодо заяви представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Сакенова Ю.К. про застосування у даній справі строку позовної давності, то суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідачів, утворилась за період з 01 грудня 2019 року по 01 червня 2023 року.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин, правовий режим якого був неодноразово продовжений. Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №383 від 25.04.2023 року дію карантину продовжено до 30 червня 2023 року.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню у тому випадку, коли строк позовної давності не сплив на момент встановлення карантину на території України.

Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22) та від 26.09.2022 року у справі №372/3235/20 (провадження №61-6797св22).

На момент встановлення карантину на території України строк позовної давності у даній справі не сплив, тому заява про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за зобов`язаннями ОСОБА_3 , які виникли до 15 червня 2020 року, є безпідставною.

Таким чином, позовні вимоги КП «Тепловик» є обґрунтованими, а тому з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 червня 2023 року в розмірі 9577,32 грн., з яких: 4598,39 грн. опалення МЗК, 873,54 грн. - опалення ВФС, 2716,55 грн. гаряча вода, 635,44 грн. абонентська плата, 175,20 грн. внески за встановлення ВКО ГВ, 74,81 грн. внески за заміну ВКО ТЕ, 503,39 грн. внески за обслуговування ВКО ТЕ.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позов КП «Тепловик» задоволено у повному обсязі, тому сплачений ним судовий збір в сумі 2684 грн. підлягає стягненню з відповідачів у повному обсязі, а отже з кожного із відповідачів на користь позивача слід стягнути по 671 грн. (2684 грн. : 4) судового збору з кожного.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 260-263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради 9577 грн. 32 коп. заборгованості за послуги з теплопостачання, яка утворилась станом на 01 червня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради по 671 грн. судового збору з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Комунальне підприємство по експлуатації теплового господарства «Тепловик» Старокостянтинівської міської ради, місцезнаходження: 31101, вул. Ессенська,2, бокс 4, м. Старокостянтинів Хмельницької області, .

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Повний текст рішення складено 23 січня 2024 року.

Суддя: