Справа № 591/899/24
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
26 лютого 2024 року суддя Сумського районного суду Сумської області Гончаренко Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,
26 лютого 2024 року до Сумського районного суду Сумської області з Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана цивільна справа з для розгляду за підсудністю, в якій представник позивача просить суд здійснити поділ наступного майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності сторін:
та визнати за позивачем право власності на вказаного нерухомого майна.
Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд повинен перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту прав, а також дотримання правил підсудності та виконання вимог встановлених для форми, змісту позовної заяви.
Дослідивши зміст позовної заяви та доданих до неї матеріалів вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Згідно п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.
Таким чином, зазначення ціни позову, яка складається з вартості спірного нерухомого майна, необхідно зокрема для визначення розміру судового збору.
Згідно із п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У позовній заяві представником позивача зазначено ціну позову 120 000 грн. та у відповідності до визначеної ціни позову сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп, однак не зазначено з чого виходив представник позивача, визначаючи ціну позову.
Як роз`яснено у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року N 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Тобто, ціна позову повинна бути визначена на момент пред`явлення позову з урахування грошової оцінки - об`єктивної ринкової вартості об`єкта.
Механізм проведення оцінки нерухомого майна для цілей обчислення, зокрема судового збору, визначений постановою Кабінету Міністрів України "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" від 21 серпня 2014 року № 358.
У відповідності до п.п. 1 п. 1 вказаної вище постанови оціночною вартістю є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.
Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").
Матеріали позовної заяви не містять доказів про дійсну вартість спірного нерухомого майна на час подачі позову, як і доказів щодо погодження з відповідачем вартості спірного майна подружжя. Вказане унеможливлює суд визначити ціну позову, а відтак відсутня можливість перевірки розміру судового збору, який підлягає сплаті позивачем при зверненні до суду.
Щодо посилань представника позивача на те, що правовстановлюючі документи та технічна документація на спірне майно у позивача відсутні та знаходяться у розпорядженні відповідача, суд звертає увагу на те, що позивач перед зверненням до суду з позовом не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про витребування відповідних доказів відповідно до вимог ст. 116 ЦПК України, в тому числі і необхідних документів для визначення вартості нерухомого майна, яке підлягає поділу в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Слід звернути увагу, що від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України за правилами виключної підсудності, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Оскільки представником позивача не зазначено, чим підтверджується вартість об`єктів нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, суд позбавлений можливості визначити підсудність з урахуванням найвищої вартості об`єкту.
Таким чином, представнику позивача слід надати документальні докази дійсної вартості кожного об`єкту нерухомого майнана час розгляду справи для можливості визначення підсудності, а також визначити ціну позову, обумовлену вартістю спірного майна та сплатити відповідний судовий збір.
Частинами 1, 3 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо), залишення позову без руху не є порушенням права на справедливий судовий захист.
За таких обставин позов необхідно залишити без руху.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260-261 ЦПК України,суддя,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна залишити без руху, запропонувавши у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані недоліки, про що повідомити і пояснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.М. Гончаренко