Справа № 369/2255/22
Провадження № 2/369/484/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 227 622 грн. 22 коп., а також - просив стягнути судові витрати у розмірі 2 276 грн. 22 коп. судового збору, витрати пов`язані зі збирання доказів у розмірі 4 000 грн. 00 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.10.2021 року о 13 год. 40 хв. в Київській обл., на а/д Київ-Чоп 20 км. в напрямку м. Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 , належного на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2021 року у справі № 369/14291/21 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 .

Позивач вказав, що на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ №AP/1895504 виданого ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000 грн. 00 коп., франшизу у розміру 2 600 грн. 00 коп., дійсного на дату ДТП.

Керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі заяву про страхове відшкодування.

За результатами розгляду поданих документів, ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було виплачено на користь Позивача страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності Страховика, за вирахуванням франшизи у розмірі 127 400 грн. 00 коп.

Позивач зазначив, що відповідно до Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №863/11-21 від 26.11.2021 року, складених за результатами автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 становить 355 022 грн. 22 коп. (де вартість ремонту становить 310 889 грн. 23 коп.; величина втрати товарної вартості становить 44 132 грн. 99 коп.).

Враховуючи вищезазначене, позивач вважав, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 227 622 грн. 22 коп. що становить різницю між завданою майновою шкодою та сплаченим страховим відшкодуванням.

Поряд з цим, позивач просив стягнути зВідповідача витрати, що були понесені Позивачем з метою визначення розміру майнової шкоди, завданої з вини Відповідача та проведення незалежного автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Окрім цього, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 2276 грн. 22 коп. судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

На адресу суду від представника відповідача - адвоката Грушовець Аліни Сергіївни було надіслано відзив на позовну заяву в якому просить суд у задоволені позовних вимог відмовити.

Також на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - адвоката Мельниченка Миколи Сергійовича. 10.07.2023 року протокольною ухвалою у прийнятті відзиву на позовну заяву відмовлено з підстав того, що відзив подано з порушенням порядку встановленого ЦПК.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № 429 від 24.10.2023 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/2255/22 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 24.10.2023 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.10.2023 року вказана справа була прийнята до провадження суддею Янченко А.В., розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Розгляд справи призначено на 22.01.2024 року. Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

22.01.2024 року представником позивача - адвоката Богуцьким Іваном Олександровичем була подана заява про розгляд справи за відсутності сторони Позивача, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

22.01.2024 р. до суду надійшла заява адвоката М.С. Мельниченко про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю представника в іншому процесі, а саме участь у судовому засіданні у справі №522/8383/22 у якості представника ОСОБА_3 в Одеському апеляційному суді. До заяви додано витяг з веб-порталу «Судова влада України».

Згідно наданих до заяви М.С. Мельниченко відомостей про справу №522/8383/22 вбачається що у відповідача ОСОБА_3 крім адвоката Мельниченко М.С. наявний також і інший представник - ОСОБА_5 . Однак, у заяві про відкладення розгляду справи від 22.01.24 нічого не зазначено про неможливість іншого представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_5 прийняти участь у справі №522/8383/22, не надано доказів відрядження Мельниченко М.С. до Одеського апеляційного суду або участі Мельниченко М.С. в засіданні в режимі відеоконференції.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 має двох представників - адвокат Грушовець Аліна Сергіївна та адвокат Мельниченко Микола Сергійович. Відомостей про неможливість явки в судове засідання адвоката Грушовець А.С. та відповідних доказів заява адвоката Мельниченко М.С. не містить.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні заяви адвоката Мельниченко М.С про відкладення розгляду справи.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторона неодноразово подавала до суду аналогічні заяви/клопотання про відкладення розгляду справи, що суд розцінює як зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.10.2021 року о 13 год. 40 хв. в Київській обл., на а/д Київ-Чоп 20 км. в напрямку м. Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 , належного на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2021 року у справі №369/14291/21 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Цивільно-правова відповідальність водія «Volkswagen Transporter» р/н НОМЕР_1 на момент настання ДТП була застрахована відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ №AP/1895504 виданого ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну у розмірі 130 000 грн. 00 коп., франшизою у розміру 2 600 грн. 00 коп., дійсного на дату ДТП.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Поряд з цим, положеннями ч. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що відповідно до цього закону страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Верховний Суд у своїй позиції у постанові від 04.12.2019 №359/2309/17, зокрема, вказав, що «системний аналіз п.32.7 ч.1 ст. 32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку».

Згідно Висновків щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №863/11-21 від 26.11.2021 року, складених за результатами автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 становить 355 022 грн. 22 коп. (де вартість ремонту становить 310 889 грн. 23 коп.; величина втрати товарної вартості становить 44 132 грн. 99 коп.).

Таким чином, судом встановлено, що різниця між страховою виплатою та розміром матеріального збитку, що підлягає відшкодуванню відповідачем складає: 355 022 грн. 22 коп. (розмір матеріального збитку) - 127 400 грн. 00 коп. (ліміт відповідальності страховика за вирахуванням франшизи) = 227 622 грн. 22 коп.

У свою чергу відповідач посилається як на доказ заперечень проти розміру позовних вимог, на Звіт № 1212 від 26.11.2021 р., складений на замовлення останнього. Разом з тим, вказаний Звіт не може бути взятий до уваги судом з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається визначена цим пунктом інформація, зокрема:

е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання;

з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання);

с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Натомість, оцінювач ОСОБА_6 , який виконав на замовлення Відповідача автотоварознавче дослідження і складання Звіту №1212 від 26.11.2021 р., всупереч положенням Методики не здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, та взагалі Висновок №1212 від 26.11.2021 року не містить як додаток акт (протокол) такого огляду.

Звіт №1212 від 26.11.2021 р. містить лише Акт огляду від 09.11.2021 року, що був складений іншою особою (оцінювачем ОСОБА_7 ).

Також, при розрахунку розміру заподіяного збитку, оцінювачем ОСОБА_6 було необґрунтовано застосовано значення коефіцієнту фізичного зносу 0,29

Відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;

5 років - для мототехніки.

Відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Згідно вихідних даних та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, вбачається, що строк експлуатації пошкодженого транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 на момент ДТП складав 3,44 роки.

При цьому, Протокол технічного огляду КТЗ від 09.11.2021 року, що є невід`ємною частиною наданого позивачем Звіту №863/11-21 від 26.11.2021 року та копію якого долучено до Звіту №1212 від 26.11.2021 р., не містить жодних відомостей, що досліджуваний «Toyota Land Cruiser 200» р/н НОМЕР_2 експлуатувався в інтенсивному режимі, складові частини кузова, кабіни та рами відновлювалися ремонтом, мали наскрізну корозію або ж пошкодження у вигляді деформації.

Будь-яких інших доказів, що підтверджують наявність підстав для нарахування коефіцієнту фізичного зносу, матеріали справи не містять. Сторона відповідача своїм правом на подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористалася.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України серед питань які вирішуються судом під час ухвалення рішення суду є питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі -ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Правова допомога ОСОБА_1 надавалася на підставі Договору №16/11/21-ЮП/IL від 16.11.2021 р., укладеного між Позивачем та адвокатом Конюшко Д.Б.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги, акту виконання робіт в сумі - 10 000 грн. 00 коп. та копії квитанцій про сплату 10 000 грн. 00 коп., які є належними та достатніми доказами здійснення позивачем вказаних витрат.

Позивачем до позову також долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 2 276 грн. 22 коп.

Внаслідок задоволення позову підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, покладаються на відповідача.

Окрім цього, позивачем були понесені витрати за проведення оцінки пошкодження транспортного засобу у розмірі 4 000 грн. 00 коп., вказані витрати віднесені до витрат понесених у зв`язку зі збиранням доказів, а відтак підлягають відшкодування відповідачем.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 227 622 грн. 22 коп., 4 000 грн. 00 коп. витрат на проведення незалежного автотоварознавчого дослідження, 10 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 2 276 грн. 22 коп. судового збору за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками.

Повне рішення складено: 08.02.2024 року.

Суддя А.В. Янченко