Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2125/23
Провадження № 2/542/55/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Нові Санжари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся з позовом до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до відповідача про стягнення боргу за кредитним договором №05018-07/2022 від 11.07.2022 і просить стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості в розмірі 19500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14500,00 грн. - заборгованість за відсотками, а також судові витрати.

Ухвалою суду від 08.12.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.35).

Ухвалами суду від 12.03.2024 року, 13.05.2024 року, 25.06.2024 року, 22.07.2024 року були витребовані письмові докази (а.с. 83-84, 110-112, 124-125, 126-127, 144-145).

Ухвалами суду від 12.03.2024 року, 13.05.2024 року було поновлено процесуальний строк відповідачці для подання та приєднання доказів (а.с. 85-86, 110-112).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 37, 81, 82, 89, 97,119, 135, 154), у відповіді на відзив просив справу розглядати без участі представника позивача, вказавши, що позов просить задовольнити в повному обсязі (а.с.44-49).

В судовому засіданні 15.04.2024 року відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала та суду пояснила, що дійсно 11.07.2022 року вона уклала кредитний договір з позивачем та отримала на свою банківську картку кредитні кошти в розмірі 5000 грн. Після чого, 27.07.2022 року, отримавши смс-повідомлення про необхідність сплати заборгованості за вказаним договором, в якому була зазначена сума та реквізити для оплати, вона сплатила суму боргу в повному обсязі, в розмірі вказаному в смс-повідомленні, а саме: 6283,47 грн. При цьому квитанція про оплату у неї не зберіглася, однак на підтвердження погашення нею вказаної суми боргу на користь первісного кредитора, свідчить виписка по її рахунку про рух коштів.

В задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідачки адвокат Головко І.І. в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позов. В задоволенні позову просив відмовити.

В подальшоу, відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 38, 66, 80,90, 98, 116, 132, 157). Відповідачка надала заяву про розгляд справи без неї та її представника адвоката Головка І.І. (а.с. 158).

А також відповідачка надала відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що нею дійсно був укладений договір № 05018-07/2022 від 11 липня 2022 року про надання фінансового кредиту з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм». 27.07.2022 року на її телефон надійшло повідомлення про те, що заборгованість по кредиту перед ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» з урахуванням відсотків за користування кредитом становить 6283,47 грн.

Зазначає, що нею через відділення АТ КБ «ПриватБанк» здійснено переказ коштів в сумі 6283,47 грн з метою повного погашення кредиту, після чого до неї ніяких повідомлень про кредитний борг не надходило.

Представником позивача 08.01.2024 року було надано відповідь на відзив (а.с.44-49), в якому зазначає про те, що доводи відповідача, викладені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Вказує, що 11.07.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту №05018-07/2022. Умови кредитування, з якими погодився відповідач, вказані безпосередньо в кредитному договорі та передбачають: строк кредиту 25 днів, сума кредиту 5000 грн, процентна ставка 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Щодо тверджень відповідачки про оплату заборгованості за вищевказаним кредитним договором зазначає наступне. Відповідачкою до відзиву не надано копію повідомлення, яке вона отримала 27.07.2022 року щодо заборгованості від первісного кредитора. Вказує, що з даного повідомлення не можливо встановити адресанта повідомлення, походження та суму заборгованості, а також інформацію про кредитний договір. Крім того, згідно виписки, наданою відповідачкою з ПриватБанку, не можливо встановити призначення платежу за 27.07.2022 рік в сумі 6283,47 грн. Тобто, відповідачкою не доведено факт оплати заборгованості саме за кредитним договором № 05018-07/2022 від 11 липня 2022 року. Зауважує, що відповідно до умов кредитного договору, п.2.5 передбачено, що у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, а тому твердження відповідача про зменшення тіла боргу є безпідставним.

Таким чином, враховуючи, що відповідачкою, викладені нею у відзиві обставини є недоведеними, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення у вступному слові відповідачки, представника відповідачки, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 11.07.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №05018-07/2022 (а.с.6-8), відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 25 днів, зі сплатою річних відсотків 912,5 %, з розрахунку 2,50 % на добу, до 04 серпня 2022 року (пункти 1.1, 1.2, 1.3).

Відповідно до п. 1.5 вказаного договору для клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою встановленою в пункті, 1.3 цього договору, яка залежить від оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) клієнта та відповідно скорингового балу клієнта, який надається автоматично.

З метою поглиблення довіри до товариства клієнту може бути запропонований індивідуальний промокод для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5% на добу (п. 1.6 договору).

Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п. 7 Кредитного договору, в якому також зазначені адреса, реквізити та зазначено, що договір відповідачем підписано електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора W412 (а. с. 8).

Відповідно до 1.7 Кредитного договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом.

Підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства (п. 6.7 договору).

Відповідно до графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, який є невід`ємною частиною договору фінансового кредиту № 05018-07/2022 від 11 липня 2022 року та підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с. 9) сукупна вартість кредиту становить 8125 грн., з яких сума кредиту 5000 грн.; сума нарахованих процентів за користування кредитом 3125 грн.

Щодо укладення кредитного договору в електронному вигляді.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина другастатті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі205,207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, у п.7 кредитного договору вказано, зокрема клієнт ПІБ: ОСОБА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ; Паспорт: КО691296, Новосанжасрьким РВ УМВС України в Полтавській області, адреса: АДРЕСА_1 , Електронний підпис W412.

Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.

Таким чином, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

Отже, між сторонами був укладений кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, факт укладання, підписання якого та отримання кредитних коштів за якими, підтвердила й відповідачка у наданому відзиві та в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Доказів про те, що персональні дані відповідача (його ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його імені, ОСОБА_1 до суду не надано. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій відповідачка не зверталась, як і не оскаржувала правомірність (дійсність) укладеного договору.

Крім того як у відзиві, так й в судовому засіданні відповідачка не заперечувала факту укладення вказаного догвору та отримання кредитних коштів за ним 11.07.202 року в розмірі 5000 грн. Більше того ОСОБА_1 пояснила, що на виконання умов даного договору, вона погасила наявну заборгованість по ньому.

Доводи відповідачки, які викладені в письмових промовах до судових дебатах про те, що позивачем не доведено переказу їй первісним кредитором грошових коштів за кредитним договором, є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Так, про таку обставину протягом розгляду справи відповідачка на заявляла та не зазначала в заявах по суті справи, а навпаки, вказала про те, що вона виконала свої зобов`язання за кредитним договором, повернувши отриманні кредитні гроші з нарахованими за їх користування відсотками.

А також такі доводи спростовуються даними, що містяться у виписці по рахунку відповідачки (а.с. 41-42, 91), відповідно до даних якої, на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_2 , 11.07.2022 року були перераховані грошові кошти в сумі 5000 грн, що відповідає даті укладення кредитного договору та сумі наданого кредиту.

Таким чином, в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримала кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту №05018-07/2022 від 11 липня з ТОВ «Фінансова Компанія «Інвеструм» в сумі кредиту 5000 грн.

Крім того, щодо надання письмової промови, суд зазначає, що вказана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, при якому судові дебати не проводяться (ч.8 ст.279 ЦПК України).

Щодо набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитними договорами.

Згідно з ч.1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Так, судом встановлено, що 11.07.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 05018-07/2022 (а.с.6-8).

29.06.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29062023 (а.с. 11-13), відповідно до умов якого кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм») передав у повному обсязі, а новий кредитор (ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прийняв у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору до боржників, перелік яких міститься у реєстрі боржників.

Згідно витягу з Реєстру до вказаного договору до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 05018-07/2022 боржник ОСОБА_1 , сума заборгованості разом - 19500,00 грн (а.с. 15).

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором від 11 липня 2022 року№ 05018-07/2022.

Щодо виконання взятих зобов`язань за кредитним договором відповідчем.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Згідно з нормою статті 562 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц).

Так в даному випадку матеріали справи у своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредитні кошти за договором про надання фінансового кредиту №05018-07/2022 від 11 липня 2022 року з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» на суму кредиту 5000 грн.

Також судом встановлено, що відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернула. У зв`язку із даними обставинами, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) по вищевказаному договору, підлягають задоволенню.

При цьому доводи відповідчки про те, що нею погашена сума боргу в розмірі 5000 грн з нарахованими відсотками за користування кредитом первісному кредитору ТОВ «ФК «Інвеструм», суд вважає такими, що не доведені належними, достовірними та достатніми доказами.

Так, заперечуючи проти позову, відповідачка зазначила, що 27.07.2022 року, отримавши смс-повідомлення про необхідність сплати заборгованості за вказаним кредитним договором, в якому була зазначена сума та реквізити для оплати, вона погасила суму боргу в повному обсязі, в розмірі вказаному в смс-повідомленні, а саме: 6283,47 грн. При цьому квитанція про оплату у неї не зберіглася, однак на підтвердження погашення нею вказаної суми борги на користь первісного кредитора, свідчить виписка по її рахунку про рух коштів.

Так, згідно виписки по рахунку відповідачки (а.с. 41-42), вбачається перерахування з карткового рахунку НОМЕР_3 27.07.2022 року грошових коштів в сумі 6283,47 грн. Разом з тип деталей операції не містять даних про отримувача коштів та призначення платежу, що позбавляє можливості ідентифікувати такий платіж, як оплату заборгованості за кредитним договором №05018-07/2022 від 11 липня 2022 року на користь ТОВ «ФК «Інвеструм».

Також відповідачкою не надано й копію повідомлення, його скріншот, чи повідомлення, що збережене в інший спосіб, яке вона отримала від первісного кредитора, що також позбавляє суд можливості дослідити його зміст, зокрема, відправника повідомлення, інформацію про кредитний договір, наявність та розмір заборгованості, реквізити для оплати тощо.

При цьому, перевіряючи доводи відповідачки про сплату нею заборгованості на користь первісного кредитора в повному обсязі 27.07.2022 року, за клопотанням відповідачки, судом витребовувались письмові докази у АТ КБ «ПриватБанк» щодо інформації про здійснення списання грошових коштів в сумі 6314,89 грн 27.07.2022 року з вказанням рахунку, на який здійснено перерахування та призначення платежу; у ТОВ «ФК «Інвеструм» про погашення суми боргу за кредитним договором №05018-07/2022 27.07.2022 року; у АТ «Сенс Банк» про отримувача платежу щодо перерахування коштів в сумі 6283,47 грн 27.07.2022 року та його призанчення.

Та, виходячи з наданих відповідей на виконання ухвал суду, вбачається, що 27.07.2022 року було здійснено списання з карти в сумі 6283,47 грн (відповідь АТ КБ «ПриватБанк» від 25.03.2024 року, а.с. 92), платіж щодо перерахування коштів в сумі 6283,47 грн 27.07.2022 року проводився через «Sense Bank», який й володіє інформацією про отримувача платежу та його призначення (відповідь АТ КБ «ПриватБанк» від 06.06.2024 року, а.с. 120); отримувачем коштів в сумі 6283,47 грн, які перерахувала ОСОБА_1 27.07.2022 року, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є гроші», .

Тобто, виходячи з досліджених доказів, судом встановлено, що грошові кошти в сумі 6283,47 грн 27.07.2022 року були перераховані ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші», , а не ТОВ «ФК «Інвеструм», який є первісним кредитором по спірному кредитному договору.

При цьому ТОВ «ФК «Інвеструм», також не підтвердив погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №05018-07/2022 від 11.07.2022 року, посилаючись на те, що вся інформація та оригінали документів щодо укладення договору про надання фінансового кредиту №05018-07/2022 від 11.07.2022 року знаходиться в ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 147).

Інших доказів на підтвердження погашення суми боргу в розмірі 5000 грн з нарахованими відсотками за користування кредитом відповідачкою надано не було, тому така сума боргу підялгає стягненню з нею на користь позивача.

При цьому, вирішуючи питання про стягнення сум заборгованості за відсотками суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Так, за умовами договору про надання фінансового кредиту № 05018-07/2022 від 11.07.2022 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 було передбачено та сторонами погоджені такі умови:

- надання кредиту в розмірі 5000 грн, строком на 25 днів, тобто до 04.08.2022 року, дата надання кредиту 11.07.2022 року (п.п. 1.1, 1.2 договору);

- за користування кредитом сплачуються проценти у розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу (п.1.3.);

- повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору (п.2.1.);

- обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого фактичного дня до дня повного погашення заборгованості за кредитом (п.2.5.).

У розділі 4 «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» сторони погодили, що у разі якщо позичальниця не повернула кредит у строк, зазначений у п.1.2. (тобто до 04.08.2022), проценти, передбачені п.2.3. продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитом, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення.

Таким чином, укладаючи договір, сторони погодили, що кредит видається строком на 25 днів: з 11.07.2022 року до 04.08.2022, це є строк правомірного користування кредитними коштами, упродовж якого позичальниця сплачує кредитору проценти у загальній сумі 3125 грн згідно паспорта споживчого кредита та графіка платежів (а.с.9,10 зворот).

Якщо кошти не повернуті до 04.08.2022, то з 05.08.2022 настає прострочення боржника, у зв`язку з чим остання сплачує проценти за неправомірне користування коштами максимально упродовж 180 днів. Ця умова розміщена у розділі 4 «Відповідальність сторін та порядок вирішення спорів» (пункт 4.3.)

Умови договору про нарахування процентів після 04.08.2022 протягом 180 днів за своєю правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України.

Тобто, сторони погодили, що поза межами строку кредитування позичальниця сплачуює проценти, які при цьому не є процентами за «користування кредитом», а є відповідальністю за порушення зобов`язання, та погодили їх розмір.

Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи наведене із відповідачки на користь позивача підлягає стяненню заборгованість у сумі 3125 грн - проценти за користування кредитом з 11.07.2022 по 04.08.2022 згідно умов договору (правомірне користування коштами), виходячи з такого розрахунку: 5000х2,50/100х25.

Таким чином, у зв`язку порушеннями зобов`язань відповідачка має загальну заборгованість в сумі 8125 грн., з яких 5000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 3125 грн - заборгованість за відсотками, яка й підлягає стягненню з неї користь позивача.

Таким чином, оскільки відповідачка не виконала умови кредитного договору, добровільно та в визначені строки не сплачує визначені договорами платежі, а позивач набув права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь банку підлягає стягненню 8125,00 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, поданих юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2684 грн. З відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 41,67 % з розрахунку: 8125,00 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 19500,00 грн. (сума заявлених позовних вимог) = 41,67 % (відсоток задоволених позовних вимог). Сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 1118,42 грн. з розрахунку: 2684 грн. (сума сплаченого судового збору) х 41,67 % (відсоток задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, , реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСКОМБАНК») заборгованість за кредитним договором №05018-07/2022 від 11.07.2022 в розмірі 8125 (вісім тисяч сто двадцять п`ять) грн. 00 коп, що складається з заборгованості за основною сумою боргу 5000,00 грн, заборгованості за відсотками 3125,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, , реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСКОМБАНК») понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1118,42 (одна тисяча сто вісімнадцять) грн. 42 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м.Київ, 01032, ;

Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Представник відповідачки: адвокат Головко Іван Іванович, адреса робочого місця адвоката: вул.Центральна, буд.20, селище Нові Санжари, Полавський район, Полтавська область.

Повний текст рішення складений 03 вересня 2024 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва