Справа № 154/2011/24
Провадження № 2/931/220/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 липня 2024 року смт. Локачі

Суддя Локачинського районного суду Волинської області Безп`ятко О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

05 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Володимир-Волинського міського суду Волинської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, у позовній заяві позивачем заявлено клопотання, у якому просить відстрочити сплату судового збору в повному обсязі після встановлення експертної оцінки вартості житлового будинку, так як на час подання позовної заяви конкретна ціна позову не відома.

25 липня 2024 року справа надійшла з Володимир-Волинського міського суду Волинської області до Локачинського районного суду Волинської області за підсудністю.

Перевіривши позовну заяву, суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що можливість відстрочення сплати судового збору Законом та положеннями ст. 136 ЦПК України пов`язується саме з майновим станом сторони, на що позивачка в заяві не посилається. Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, зазначених в ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» позивачем не наведено.

Суд також не погоджується з доводами позивачки про те, що на час подання позовної заяви конкретна ціна позову не відома.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

При цьому у пункті 9 частини першої статті 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Так, згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

З наведеного вбачається обов`язок позивача визначити ціну позову саме при зверненні до суду, а вже питання очевидної невідповідності ціни позову дійсній вартості спірного майна чи питання неможливості встановлення точної його ціни вирішується в подальшому. Остаточне ж визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору (п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10).

Крім того, позивач у позовній заяві стверджує, що користується спірним майном понад одинадцять років, а відтак не обмежена в можливостях провести його попередню оцінку чи вказати орієнтовну чи ринкову вартість на час звернення до суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору є безпідставним, і, відповідно, нею не дотримано вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України щодо зазначення в позовній заяві ціни позову.

Крім того, частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із підп. 1 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 1 відсотока ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №19 від 05 червня 2024 року про сплату ОСОБА_1 судового збору в розмірі 1211,20 грн, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак, не визначена у позовній заяві ціна позову позбавляє суд можливості встановити розмір судового збору, що також, унеможливлює розподіл судових витрат між сторонами при подальшому вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення наведених недоліків.

Таким чином, зазначені недоліки позовної заяви слід усунути шляхом уточнення позовної заяви, вказавши ціну позову. Також, у разі потреби, позивачу належить доплатити судовий збір, та долучити відповідний платіжний документ про сплату судового збору до уточненої позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 136, 157-177, 185, 260, 353 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и л а :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення від сплати судового збору, - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У випадку неусунення недоліків позовної заяви у зазначений в ухвалі строк, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко