справа № 165/2093/22
провадження №2/165/36/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську в режимі відеоконференцзв`язку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів, -

встановив:

15.08.2022 позивач представник позивача адвокат Андрейчук С.В. звернувся в суд в інтересах ОСОБА_1 з позовомдо ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Вимоги обґрунтовує тим, що судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 18.03.2021 присуджено до стягнення з відповідача щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину, починаючи з 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

25.03.2021 державним виконавцем було постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження №64944746. Вказує, що з моменту відкриття вказаного виконавчого провадження відповідачем ОСОБА_2 було сплачено аліменти лише двічі : 25.10.2021 в розмірі 11745,60 грн та 30.05.2022 в розмірі 1000 грн.

Згідно з розрахунком державного виконавця заборгованість ОСОБА_2 , по сплаті аліментів станом на 10.08.2022 становить 13540 грн.

Вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити пеню за прострочення виплати аліментів, яку останній допустив із листопада 2021 року по серпень 2022 року.

Вказує, що з виплати аліментів за відповідачем утворилась заборгованість, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню, що виникла внаслідок прострочення ОСОБА_2 оплати аліментів, за період з 01.11.2021 по 31.07.2022 в сумі 21104,80 грн відповідно до доданого розрахунку неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Однак беручи до уваги, що розмір заборгованості складає 13540 грн, тому розмір пені не може перевищувати 100 відсотків від суми заборгованості, просить стягнути з відповідача на користь позивача 13540 грн пені за прострочення сплати аліментів, та стягнути судові витрати по справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_5 не з`явився, подав суду заяву (а.с.84), в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просить їх задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 13540 грн неустойки (пені) за прострочення аліментів за період з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року включно та судові витрати по справі. Також у своїй заяві представник позивача посилався на ту обставину, відповідач ОСОБА_2 зловживає своїми правами з метою затягування судового розгляду, оскільки неодноразово звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи, не надавши доказів на обгрунтування поважності причин неявки в судове засідання. У разі неявки відповідача просить справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи не подав, не надав суду доказів поважності неприбуття у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі смс-повідомленням на номер телефону останнього, який він зазначив у своїх запереченнях (а.с.29). При цьому слід зазначити, що протягом розгляду справи, отримуючи судові виклики у формі смс-повідомлення, ОСОБА_2 , не висловлював заперечень про надіслання йому як учаснику розгляду справи електронних повісток у такий спосіб.

У поданих запереченнях відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав (а.с.29). Просить у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що він виховує та утримує трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , 2015 ркоу народження, ОСОБА_4 , 2017 року народження, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказав, що у 2022 році його матеріальний та сімейний стан змінився у зв`язку з народженням дочки. Незважаючи на фінансові труднощі у 2021-2022 роках, він сплатив аліменти у сумі 13745 грн та постійно з власної ініціативи несе витрати для забезпечення одягом, харчуванням, відпочинком, оздоровленням сина ОСОБА_4 . Крім цього, розмір витрат на професійну правничу допомогу вважає завищеним і неспівмірним позовним вимогам, тому у стягненні зазначених витрат також просить відмовити.

У поданій відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_8 зазначив, що відповідач жодним чином не підтвердив погіршення свого майнового стану. Натомість надав довідку ФОП ОСОБА_9 , яка є його дружиною, про те, що він працює у ФОП ОСОБА_9 на посаді завідувача господарством з 21.05.2021 та отримував за період з січня по червень 2022 заробітну плату в розмірі 8000 грн щомісяця. Також зазначив, що заборгованість по аліментах відповідач ОСОБА_2 сплатив лише після того, як позивач звернулась з даним позовом до суду, а органами ДВС було застосовано заходи передбачені ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Також вказав, що народження у відповідача дочки, та наявність інших дітей, не є підставою для відмови у стягненні пені за прострочення сплати аліментів.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що у сторін є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021 (а.с.3) присуджено до стягнення з відповідача щомісячно на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Верховний Суд України зробив два правових висновки щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 та від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14, і саме таким порядком обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів керується позивач при розрахунку пені за несплату аліментів.

У пізніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16 Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України та змінив порядок обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, зазначивши, що неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, тому й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. З урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (стаття 8 СК України).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина друга статті 181 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина третя статті 181 СК України).

Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу (стаття 534 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) надано роз`яснення щодо, що розуміється під формулюванням «не більше 100 відсотків заборгованості».

У постанові зазначено, що «основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України)

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:

«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованістьза аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (уточненим) загальна сума неустойки (пені), що визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, склала 21104,80 грн. за період з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року, а із врахуванням максимального розміру пені, що становить 100 % простроченого платежу, становить 13540 гривень .

При обчисленні пені суд враховує, що при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць; прострочення розпочинається з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені аліменти.

Враховуючи вищевикладене, суд визначає розмір пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 , що стягуються судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021 з відповідача щомісячно на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, за період з 01 грудня 2021 року до 01 серпня 2022 року, із врахуванням внесених боржником сум в рахунок заборгованості, зокрема: в травні 2022 року 1000 гривень, згідно з таким розрахунком станом на 01.08.2022:

Місяць, в якому допущено прострочення платежуНарахована сума аліментів за місяцьПрострочена сума аліментів за місяцьДата початку періоду прострочки (перше число місяця, наступного за місяцем прострочки аліментів)Дата фактичного погашення (не враховується період прострочкиСума погашенняКількість днів прострочкиРозрахунок і розмір пені (грн)
Листопад 1001.12.202101.05.10*152*1% = 2447,20
61001.06.202201.08.2022Сплачено в травні 2022 1000 грн243610*243*1% = 1482,30
Грудень 1001.01.202201.08.10*212*1% = 3413,20
Січень 1001.02.202201.08.10*181*1% = 2914,10
Лютий 1001.03.202201.08.10*153*1% = 2463,30
Березень 1001.04.202201.08.10*122*1% = 1964,20
Квітень 1001.05.202201.08.0*92*1% = 1481,20
Травень 1001.06.202201.08.1610*61*1% = 982,10
Червень 1001.07.202201.08.0*31*1% = 499,10
Липень 1001.08.202201.08.202200
Всього: 17646,70

Сукупний розмір пені за період з 01 грудня 2021 року до 01 серпня 2022 року складає 17646,70 грн.

Оскільки позивач пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується.

Відповідач ОСОБА_11 27.09.2022 сплатив заборгованість по аліментам в розмірі 15200 гривень станом на 01 вересня 2022 (а.с.39), тобто на момент пред`явлення позову існувала заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 за всі місяці станом на 01.08.2022 становила 13540 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів (а.с. 8 зворотній бік). Також вбачається, що за період з листопада 2021 року по липень 2022 року відповідачем було сплачено лише в травні 2022 року 1000 гривень, що також підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 27.09.2022 по ВП №64944746 (а.с.40).

Тобто сукупний розмір заборгованості за період з 01 листопада 2021 року до 01 серпня 2022 року, на яку нараховувалася пеня, складає 13540 грн. Тому з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 13540 грн.

Виходячи з вимог частини 1 статті 196 ЦПК України, враховуючи ту обставину, що позивачем надано докази на підтвердження встановлення вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментах, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково, та стягує з відповідача на користь позивача 13540 грн пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2021 року до 01 серпня 2022 року.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно з ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У своїх запереченнях відповідач ОСОБА_2 на якого покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат, не довів суду такої неспівмірності та не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому відповідач зауважував, що розмір витрат у сумі 5000 грн не є співмірною із справою, та до матеріалів справи не долучено акт виконання робіт та детальний опис виконаних робіт.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано суду договір про надання правничої допомоги від 21.07.2022, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 15.08.2022, квитанцію від 15.08.2022 на оплату за надання правової допомоги згідно з договором від 21.07.2022.

Судова практика сформувала широкий перелік доказів, які можуть слугувати підтвердження заявленого розміру витрат. Такими доказами можуть бути договір про надання правової допомоги, розрахунок витрат, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, тощо.

Як вбачається із розрахунку витрат на професійну правничу допомогу від 15.08.2022 (а.с.12), адвокатом Андрейчуком С.В. було надано позивачу правничу допомогу, а саме: підготовка та подання до суду позовної заяви, участь у судових засіданнях, виготовлення адвокатського запиту, що в загальному становить 5000 грн.

На переконання суду, вказана сума є співмірною зі складністю виконаної адвокатом роботи, по підготовці позовної заяви, яка містить детальний арифметичний розрахунок, що потребує значних затрат часу.

Таким чином судом встановлено, що позивач понесла у даній справі 5000 грн. витрат на правничу допомогу і стороною відповідача не доведено неспівмірність таких витрат.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмовив позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, тому витрати на правничу допомогу покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992,40 грн., та на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, що підтверджені документально (а.с.8-12).

Керуючись ст. 12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, на підставі ст. ст.141, 180, 196 Сімейного кодексу України, - суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуваних судовим наказом Нововолинського міського суду Волинської області від 15.03.2021 (справа № 165/478/21), в розмірі 13540 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: ОСОБА_8 , АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий підпис Орися ФЕРЕНС-ПІЖУК