11.09.2024 Справа № 363/1986/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Мацьовитій Я.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вишгородської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю та визнання права власності на майно,

встановив:

позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 2016 року по день смерті останньої;

- визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на кв. АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_3 є її сусідкою, їхні квартири знаходяться поряд на одній сходовій клітці. З сім`єю ОСОБА_4 дружила, як із сусідами з часу заселення в будинок з 2000 року. Після смерті її чоловіка ОСОБА_5 в 2015 році, ОСОБА_3 , будучи особою похилого віку, залишилася самотня, родичів у неї не має, стан її здоров`я погіршився, оскільки вона хворіла на ряд захворювань, в зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги. Таку допомогу надавала їй позивачка. За проханням ОСОБА_3 позивачка поселилася до неї у березні 2016 року в її квартирі і вони почали разом проживати однією сім`єю. ОСОБА_2 готувала їсти, допомагала їй у побуті, купувала продукти та ліки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, оскільки у неї не було родичів, її похованням займалася позивачка. Після її смерті остання продовжувала проживати в квартирі померлої по сьогоднішній день і у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 06 березня 2024 року останній постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ОСОБА_2 не надала документів, що підтверджують її родинні стосунки із ОСОБА_3 або рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивачки в суді зазначив, що ОСОБА_2 є сусідкою ОСОБА_3 , їхні квартири знаходяться поряд на одній сходовій клітці. З 2000 року позивачка проживає в кв. АДРЕСА_2 . Позивачка знайома з сім`єю ОСОБА_3 , чоловік якої тяжко хворів і згодом помер. Оскільки у позивачки із ОСОБА_6 склалися добросусідські відносини, після смерті її чоловіка, з 2016 року ОСОБА_2 переїхала проживати до неї в кв. АДРЕСА_1 однією сім`єю, купувала ліки, готувала, оскільки вона в силу віку та захворювань потребувала догляду. Також вони разом виїздили на дачу. Зазначив, що ОСОБА_2 розлучена, має двох синів 32 та 37 років, які проживають в кв. 85.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала, що ОСОБА_2 знає з 2012 року, разом з нею працювали в ресторані « Галс ». Зазначила, що приходила в гості до ОСОБА_2 та ОСОБА_9 та бачила, що позивачка доглядала сусідку, купувала їй ліки, продукти, прала та проживала разом з нею. Коли ОСОБА_3 ще могла ходити, то приходила на роботу до позивачки та перебувала там до кінця робочого дня.

Свідок ОСОБА_10 в суді зазначив, що проживає в кв. АДРЕСА_3 , позивачку знає, як сусідку з 2000 років. Пояснив, що квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться поряд на одній сходовій клітці, після смерті чоловіка останньої позивачка з 2016 року почала проживати у квартирі ОСОБА_3 та доглядати за нею. ОСОБА_2 купувала їй ліки, прибирала в квартирі, готувала їй їсти та брала з собою на дачу. Під час створення ОСББ в будинку спілкувався з позивачкою та бачив її разом з ОСОБА_3 , які спільно проживали.

Заслухавши представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на кв. АДРЕСА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло № 86 від 19 липня 1996 року, власниками кв. АДРЕСА_4 є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 жовтня 2015 року, зареєстрованого за №2-2217, ОСОБА_3 після смерті її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 успадкувала належну йому частину зазначеної вище квартири АДРЕСА_1 . Вказане також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №46149622 ВІД 22 жовтня 2015 року.

З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Вишгородської міської ради від 19 січня 2024 року, посвідченого свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вбачається, що зі слів сусідів ОСОБА_2 постійно проживає в кв. АДРЕСА_4 без реєстрації з початку 2016 року по теперішній час. До смерті ОСОБА_3 вона проживала в цій квартирі, як член сім`ї останньої.

З довідки Вишгородської міської ради №70 від 19 січня 2024 року вбачається, що відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов проживання, виданого депутатом Вишгородської міської ради,. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , з 2016 року по теперішній час. ОСОБА_2 проживала за вказаною адресою разом з ОСОБА_3 та вела з нею спільне господарство по дату смерті.

Згідно квитанцій Вишгородського МКП «Водоканал», ВРКП «Вишгородтепломережа», КП «Управляюча компанія» ВМР, ПАТ «Укртелеком», ОСОБА_3 в період з 2016 року по 2021 рік сплачувала комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до квитанції ритуального сервісу «Veles» від 07 серпня 2023 року, ОСОБА_2 замовляла послуги у вказаному ритуальному сервісі з кремації померлої ОСОБА_3 .

Згідно довідки на одержання праху №4.209021К, ОСОБА_2 отримала 11 серпня 2023 року прах ОСОБА_3

З копії паспорту позивачка встановлено, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 .

21 грудня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова В.С. із заювою про прийняття спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 21 грудня 2023 року заведено спадкову справу 35/2023.

06 березня 2024 року постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Леденьова В.С. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки вона нею не надано нотаріусу документів, що підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавцем.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 2 СК України, сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням.

Згідно ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Права члена сім`ї має одинока особа.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Верховний Суд зазначив, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

При цьому, Верховний Суд в цій справі дійшов правового висновку, що лише надання допомоги одинокій особі похилого віку (спадкодавцю), яка за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду, не є достатньою підставою для встановлення факту проживання з нею однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова КЦС ВС від 07 лютого 2018 року. №127/1765/16).

Доказами спільного проживання можуть бути показання свідків, довідка ЖЕК або запис у будинковій книзі, відмітка в паспорті, наявність у спадкоємця свідоцтва про смерть та інших особистих речей і документів померлого, медичне обслуговування за спільною адресою, довідки з відповідних органів самоврядування про факт проживання однією сім`єю, трафіки мобільних телефонів, де буде видно, що особи ночували за однією адресою, тощо.

Належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами сімейних взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних сім`ї. Наявність у позивача лише документів, пов`язаних зі смертю та захороненням спадкодавця не є належними доказами, оскільки ці документи не підтверджують факт перебування позивача в фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем (постанова ВС від 25 листопада 2019 року №202/5003/16-ц).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичної сім`ї та ведення нею спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного сторін сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Самі лише показання свідків не є достатніми доказами про наявність у позивача із спадкодавцем сім`ї в розумінні статті 3 СК України (постанова ВС 16 січня 2019 року №343/1821/16-ц, 22 серпня 2018 року №644/6274/16-ц, 12 грудня 2019 року. №466/3769/16, 24 червня 2021 року №694/646/20, 13 липня 2021 року №522/10375/19).

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в кв. АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 по сусідству, в кв. АДРЕСА_1 , до якої після смерті її чоловіка в 2016 року переселилася позивачка та яку остання доглядала до самої її смерті.

Із аналізу показань свідків та всіх наданих доказів, суд доходить висновку, що позивачкою не доведено факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем саме однією сім`єю.

Так, з показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 можна дійти висновку про те, що ОСОБА_2 дійсно доглядала померлу ОСОБА_3 до самої смерті та проживала в її квартирі разом з нею, однак самі тільки показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки для встановлення такого факту, крім ведення спільного побуту і спільного господарства також необхідні докази наявності спільного бюджету з померлою, здійснення спільних витрат, придбання майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність усталених взаємних прав та обов`язків, що засвідчують реальність сімейних відносин, які притаманні сім`ї в розумінні вимог Закону.

Зазначене ґрунтується на правовому висновку ВС у постанові від 14 лютого 2018 року за результатами розгляду справи № 129/2115/15-ц, а також у постанові від 12 листопада 2020 року у справі №750/12880/19, провадження №61-8759св20.

Що стосується акту обстеження матеріально-побутових умов проживання Вишгородської міської ради від 19 січня 2024 року, то суд зазначає, що вказаний акт в дійсності не містить обстеження умов проживання в кв. АДРЕСА_4 , та фіксації обстановки в квартирі за життя ОСОБА_9 , які б мали доказове значення в цій справі, оскільки акт складено вже після смерті особи, а тому його не можна вважати належно оформленим.

З акту також не вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несли спільні витрати та мали взаємні права та обов`язки, спільний бюджет, приймали спільну участь в утриманні житла, тощо, в зв`язку з чим такий доказ суд до уваги не приймає.

З цих же підстав суд не приймає і довідку Вишгородської міської ради №70 від 19 січня 2024 року, оскільки така довідка містить відомості, що ґрунтуються повністю на підставі вказаного вище акту.

Позивачкою будь-які достатні докази на підтвердження наявності спільного бюджету із ОСОБА_3 , участі у спільних витратах, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, виникнення усталених взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суду не надано.

Надані позивачкою чеки та квитанції про оплату комунальних платежів, як доказ проживання однією сім`єю та несення витрат ОСОБА_2 на утримання квартири ОСОБА_3 , суд не приймає, оскільки всі ці квитанції оформлені на ім`я ОСОБА_3 , коли будь-які банківські транзакції про перерахування ОСОБА_12 коштів на утримання житла ОСОБА_3 , які б свідчили про спільний та регулярний характер таких витрат, суду не подано.

Сама наявність цих чеків (квитанцій) у ОСОБА_2 не свідчить про те, що вона несла спільні з померлою витрати, оскільки після смерті ОСОБА_9 позивачка до цього часу проживає у її квартирі та має доступ до всіх документів.

Показання свідків та інші надані докази в своїй сукупності дають підстави вважати, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склались добросусідські відносини, коли позивачка опікувалась сусідкою, яка була особою похилого віку, хворою та одинокою, тривалий час до самої її смерті. Їх відносини характеру усталених та реальних сімейних відносин не носили.

Надання же допомоги та піклування за ОСОБА_3 , не є безумовним підтвердженням наявності факту проживання позивачки з нею однією сім`єю та наявність між ними сімейних стосунків.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам факт спільного проживання за вказаних умов, коли позивачка здійснювала догляд ОСОБА_3 , який полягав у забезпеченні харчування, необхідного одягу, білизни, ліками, заміною постільної білизни, прибирання квартири, тощо, фактично вказує на те, що ОСОБА_2 здійснювала довічне утримання ОСОБА_3 в розумінні вимог Глави 57 ЦК України.

Однак, такий договір довічного утримання згідно ст.ст. 744-745 ЦК України, між позивачкою та ОСОБА_3 не укладався.

Отже, суд вважає, що позивачкою не доведено факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю.

Відтак, суд доходить висновку про те, що у позивачки не виникло права на спадкування, відповідно до положень ст. 1264 ЦК України, після смерті спадкодавця як спадкоємця 4 черги за законом.

Порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивачки, які б підлягали захисту чи визнанню в цій справі, судом не встановлено.

За таких обставин, вказаний позов є недоведеним та необґрунтованим, в задоволенні якого слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

в задоволені позову відмовити.

Повне судове рішення складено 13 вересня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Вишгородської міської ради Київської області, ЄДРПОУ - 04054866, знаходиться за адресою: Київська область, м. Вишгород, пл. Шевченка, 1.

Суддя