Провадження №2/523/5744/24
У Х В А Л А

13.09.2024 року м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кремер І.О., розглянувши матеріали цивільної справи № 523/14821/24 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Н.А., Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва В.О. про визнання недійсними договорів дарування.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя доходить висновку, що розгляд вказаного позову не підсудний Суворовському районному суду міста Одеси з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Вирішуючи питання підсудності даної справи Суворовському районному суду м. Одеси судом встановлено наступне.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно ст. 2, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.

Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Окрім того, постановою ВП ВС від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 зроблено висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що ПАТ АБ «Південний» просить суд ухвалити рішення, яким:

?визнати недійсним Договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Іллічовою Н.А. 06.02.2023 року за реєстровим № 208, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

?визнати недійсним Договір дарування нежитлового приміщення кладової, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Іллічовою Н.А. 06.02.2023 року за реєстровим № 208, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Суддя, констатує, що предметом оскаржуваних договорів дарування від 06.02.2023 року є нерухоме майно, а саме житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення кладова № К-66/67 за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Суворовського районного суду м. Одеси, а за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься саме до територіальної юрисдикції (підсудності) Комінтернівського районного суду Одеської області.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що предметом даного позову є визнання недійсним договорів дарування об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у с Крижанівка, Одеського району, Одеської області, суддя приходить до переконання, що розгляд даних позовних вимог Суворовському районному суду м. Одеси не підсудний, а тому, з метою дотримання встановлених законом правил територіальної юрисдикції, дана цивільна справа підлягає передачі для розгляду до суду за місцем знаходження нерухомого майна Комінтернівського районного суду Одеської області (67500, смт. Доброслав, вул. Першотравнева, 51, Одеська область).

Керуючись ст.ст. 2, 30, 31, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Віталія Олександровича про визнання недійсними договорів дарування передати за підсудністю для розгляду до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер