Справа № 702/349/24
Провадження № 2/702/223/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2024 м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді Жежер Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Махомети І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції), представника відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Кришталя О.О. (в режимі відеоконференції),

позивач ОСОБА_2 не з`явилась,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Монастирище в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості з виплати орендної плати.

Підставою для звернення з позовом вважає те, що 01.11.2010 між ОСОБА_3 (орендодавець) та приватним акціонерним товариством «Райз - Максимко» (орендар) було укладено договір оренди землі.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1426, виданого 08.08.2018 приватним нотаріусом Монастирищенського районного нотаріального округу Горбуновою М.І., ОСОБА_2 набула права власності в порядку спадкування за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0469 площею 4,8347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Черкаська область Монастирищенський район, с/рада Цибулівська.

02.01.2018 між ОСОБА_2 , ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» та ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» була укладена додаткова угода про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі від 01.11.2010.

Даною додатковою угодою винесено зміни в договір оренди в частині нормативно грошової оцінки земельної ділянки та строку дії договору оренди землі.

На виконання умов договору, орендодавцем було передано об`єкт оренди орендарю ТОВ «ПОДІЛЛЯ АГРОПРОДУКТ» строком до 27.04.2024 на підставі договору оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 01.11.2010, додаткова угода до договору оренди землі від 01.11.2010, серія та номер: б/н, виданий 02.01.2018.

Вищезазначений договір оренди зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0469 станом на 05.03.2024 складає 178 605 грн.

Виходячи з умов договору оренди землі, орендна плата за 2023 рік має бути виплачена ОСОБА_2 у строк до 31.12.2023 у розмірі 9 % від нормативної грошової оцінки (178 605 грн), що становить 16 074,45 грн.

О рендну плату станом на 21.03.2024 орендодавець не отримала.

З особистого кабінету платника податків орендодавцю стало відомо, що орендар відзвітувався до контролюючого органу про виплату орендодавцю грошових коштів: у грудні 2022 1 304,39 грн; у травні 2023 1 304,35 грн; в грудні 2023 15 530,28 грн.

Слід зазначити, що орендодавець не отримувала грошових коштів ані у грудні 2022 року 1 304,39 грн, ані у травні 2023 року 1 304,35 грн, ані у грудні 2023 року - 15 530,28 грн.

Зокрема, нараховані та не виплачені відповідачем позивачу грошові кошти у грудні 2022 року 1 304,39 грн, у травні 2023 року 1 304,35 грн, є компенсацією за невикористані послуги - оранки землі Позивача.

А у грудні 2023 року відповідач нарахував позивачу орендну плату у розмірі 15 530,28 грн, про що відзвітувався контролюючому органу, однак фактично не виплатив її.

Сума орендної плати за 2023 року складає (9% від нормативної грошової оцінки, станом на 05.03.2024 нормативна грошова оцінка становить 178 605 грн) 16 074,45 грн, а відповідачем відзвітовано 15 530,28 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію, яка 28.02.2024 була вручена відповідачеві.

Однак, станом на момент подачі даної позовної заяви відповідач жодним чином не відреагував на всі претензії та запити позивача та не погасив заборгованість, яка виникла за користування (орендою) земельною ділянкою, однак відзвітував до контролюючого органу про виплату орендної плати позивачу, відомості про що відображаються в електронному кабінеті платника податків - позивача, що свідчить про усвідомлення відповідача про свій обов`язок, щодо договору оренди.

Просить стягнути з ТОВ «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_2 , заборгованість по орендній платі у розмірі 20 036,06 грн, з яких 18 683,00 грн сума боргу; 131,01 грн інфляційне збільшення; 1 222,05 грн штрафні санкції та стягнути судові витрати.

На електронну адресу суду через підсистему «Електронний суд» 08.05.2024 від представника відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Кришталя О.О. надійшла заява, яка фактично є відзивом на позов, де зазначено, що 01.11.2010 між ОСОБА_3 та ПАТ «Райз-Максимко» укладений договір оренди землі (далі - договір).

Згідно з умовами договору позивач передає в оренду ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку сільськогосподарського призначення (далі - земельна ділянка).

02.01.2018 було укладено додаткову угоду (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі від 01.11.2010 між ОСОБА_4 та ПрАТ «Райз -Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт», тобто ТОВ «Поділля Агропродукт» на законних підставах орендує дану земельну ділянку строком до 27.04.2024.

Додаткова угода від 02.01.2018, яка укладена між ОСОБА_4 та ПрАТ «Райз -Максимко», ТОВ «Поділля Агропродукт» була підписана ОСОБА_2 , хоч право власності у ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером 1234555 03:001:0469 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.08.2018, тобто дану додаткову угоду мала б підписувати ОСОБА_3 , яка була власником даної земельної ділянки та з якою був укладений договір оренди землі.

Відповідно до умов додаткової угоди від 02.01.2018 зазначається, що додатковою угодою вносяться зміни до договору щодо розмірів орендної плати та нормативно - грошової оцінки. Підписавши додаткову угоду сторони погодили: орендна плата за земельну ділянку складає 9 747,18 грн з урахуванням податків; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 108 302,00 грн; продовжити термін дії договору до 27.04.2024.

Пунктом 4.4 договору встановлено термін внесення орендної плати - до 31 грудня року за який вноситься плата.

Згідно умов додаткової угоди за період з 02.01.2018 по 31.12.2023 орендар зобов`язувався сплатити сукупну орендну плату у розмірі 58 483,03 грн з урахуванням податків.

Таким чином, розмір орендних платежів сплачених відповідачем на користь позивача в період з 2018 року по 2023 року, включно складає 59 292,40 грн. Орендна плата вносилась відповідачем у готівковій та натуральній формах, шляхом передачі сільськогосподарської продукції у кількості га розмірі пропорційній до розміру орендної плати у грошовій формі.

Крім того, відповідачем в період з 2018 року по 2023 рік включно нараховано та утримано податків на виплачену позивачу орендну плату на загальну суму 18 226,89 грн.

Загальна сума сплачена відповідачем на користь позивача в період з 2018 року по 2023 рік включно складає 77 519,29 грн. Таким чином, договірні зобов`язання щодо сплати оренди за період з 2018 року по 2023 рік включно були виконані.

Крім того, позивач, стверджує що орендна плата за 2023 рік не виплачувалась взагалі, проте дане твердження є хибним.

У 2019 році відповідачем було сплачено з урахуванням податків 45 891,89 грн, тобто за 4 роки включно і за 2023 рік згідно умов додаткової угоди від 01.01.2018.

Враховуючи вищевикладене, договірні зобов`язання щодо сплати оренди за 2023 рік були виконані. Отже твердження позивача, що орендна плата за 2023 рік не виплачувалась взагалі є хибним.

Так, як відповідачем сплачені орендні платежі в повному обсязі вважають нарахування штрафних санкцій необґрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству.

Вважають позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що суперечать умовам укладеного договору та чинного законодавства.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На адресу суду 26.06.2024 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до відповідач звертає увагу на те, що ОСОБА_2 є онукою ОСОБА_3 та набула права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, свідоцтво про право на спадщину № 1426 від 08.08.2018.

З вищевказаного свідоцтва вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ніяким чином уже не могла підписати додаткову угоду від 02.01.2018, про що заявляє відповідач.

Крім того, слід зазначити, що предметом даного спору є саме стягнення орендної плати з відповідача за 2023 рік, та жодним чином не ставиться питання щодо орендної плати за 2017 2018 роки та дійсності додаткової угоди від 02.01.2018.

Як зазначено в позовній заяві, згідно п. 4 додаткової угоди від 02.01.2018 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 9% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 747,18 грн.

Слід зазначити, що в 2018 році 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становило - 9 747, 18 грн.

Однак, в 2023 році нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить - 178 605 грн, а 9% від нормативної грошової оцінки складає - 16 074,45 грн.

Відповідачем надано довідку про доходи, в якій зазначено, в 4 кварталі 2018 року відповідачем виплачено ОСОБА_2 орендну плату у розмірі 10 310,56 грн (так як згідно з умов договору розрахунок провадиться до 31.12 за поточний рік), то сума у розмірі 10 310, 56 грн - це є орендна плата саме за 2018 рік.

Згідно з довідкою про доходи від 07.05.2024 в 4 кварталі 2019 року ОСОБА_2 виплачено орендну плату у розмірі 46 590,75 грн за період 2020 2022, тобто за 3 роки наперед по нормативній грошовій оцінці, яка діяла у 2019 році (46 590,75 грн/3 роки=15 530,25 грн).

Згідно цієї ж довідки про доходи від 07.05.2024 відповідач зазначає, що в грудні 2023 року виплатив позивачеві грошові кошти у розмірі 15 530,28 грн, однак не подає до суду жодного документу, який підтверджує виплату даних коштів.

Отже, такими фактичними діями, а саме сплатою орендної плати в різних розмірах фактично підтверджує, що орендна плата не є сталою цифрою, а змінюється в залежності від збільшення розміру нормативної грошової оцінки та становить 9% від такої оцінки.

Крім того, в наданій довідці про доходи, відповідач вказує, що нарахував позивачу наступні платежі: у грудні 2022 року 1 304,39 грн, у травні 2023 року 1 304,35 грн, Позивач не отримувала даних коштів та в позовній заяві міститься вимога про їх стягнення.

До позовної заяви було додано додаток № 8 «Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (відповідь на запит у електронному вигляді від 05.03.2024)» і в цих відомостях також відображаються дані суми, однак то відповідач відзвітувався перед контролюючим органом про нарахування, сплатив необхідні податки, однак позивачеві дані кошти не сплатив.

Крім того, слід зазначити, що довідка про доходи від 07.05.2024 не є доказом сплати орендної плати, а лише підтверджує зобов`язання відповідача перед позивачем, так як відповідач сам зазначив в даній довідці, що має сплатити таку орендну плату.

Щодо твердження про виплату у 2019 році орендної плати, в тому числі і за 2023 рік, то дане твердження не відповідає дійсності, з огляду на наступне.

Дане твердження суперечить відомостям з кабінету платника податків (Додаток №8) та довідці про доходи від 07.05.2024, яку подав сам відповідач. Тобто, твердження заявлені в заяві відповідача суперечать навіть доданими ним документам.

Згідно з довідкою про доходи від 07.05.2024 в 4 кварталі 2019 році ОСОБА_2 виплачено орендну плату у розмірі 46 590,75 грн за період 2020 2022 роки, тобто за 3 роки наперед за розрахунком нормативної грошової оцінки станом на грудень 2019 року (46 590,75 грн/3 роки = 15 530, 25 грн). Тобто, по 2022 рік включно, про що позивач і не заперечує і не піднімає питання про не в своїй позовній заяві. Представник відповідача висвітлює в своїй заяві такі неправдиві обставити та намагається ввести суд в оману з метою уникнення виконання своїх зобов`язань.

Також, відповідач надає відомості про видачу готівки за 2019 рік, а саме видачу готівки у розмірі 15 530, 25 грн, про що позивач і не заперечує і питання про це не стоїть в позовній заяві, та не є предметом розгляду даної справи.

Також, відповідач надає відомості про видачу готівки за 2019 рік, а саме видачу готівки у розмірі 37 505,55 грн, як уже зазначалась вище це орендна плата на перед за три роки (2020 рік, 2021 рік, 2022 рік), про що позивач не заперечує.

Відповідачем не надано жодних документів, які підтверджують оплату за 2023 рік, хоча виплату орендної плати за 2023 рік відповідач відображає у своїй довідці про доходи від 07.05.2024.

Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала повністю, з підстав, зазначених в письмових заявах по суті справи, заявила клопотання про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`вилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Кришталь О.О. заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у заяві, заявив клопотання про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Суд заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши викладені у заявах по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 набула право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну ділянку площею 4,8347 га, яка розташована на території Цибулівської селищної ради Монастирищенського району Черкаської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:001:0469, згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 1426 (а.с. 10).

01.11.2010 між ОСОБА_3 та ПрАТ «Райз - Максимко» укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Цибулівської сільської (селищної) ради (а.с. 12 - 15).

Згідно з п. 2 договору оренди землі від 01.11.2010 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,83 га, у тому числі ріллі 4,83 га.

Відповідно до п. 5 договору оренди землі від 01.11.2010 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 41 150,00 грн.

Згідно з п. 8 договору оренди землі від 01.11.2010 договір укладено на 5 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 9 договору оренди землі від 01.11.2010 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 3 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1 235,00 грн, із вирахуванням податку з доходів (орендної плати) орендодавця згідно Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб».

Орендна плата може вноситися орендарем також у одній із наступних форм та розмірів: або натуральною формою, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів у кількості та розмірі пропорційній їх погодженій сторонами ціні до розміру орендної плати у грошовій формі. Погодження цієї форми орендної плати (переліку товарів чи продукції, кількості, якості, ціни, місця, порядку, строків поставки тощо) здійснюється за письмовою угодою сторін до цього договору чи усною домовленістю сторін, й оформляється підписанням сторонами актів прийняття-передачі та товарних або товаротранспортних накладних;

або відробітковою формою, за якою види, обсяги, строки і місце надання послуг, види, обсяги, строки і місце виконання робіт визначаються за письмовою угодою сторін до цього договору чи усною домовленістю сторін й підтверджується актами передачі прийняття виконаних робіт чи наданих послуг, підписання яких сторонами і є таким додатковим погодженням.

У випадку встановлення орендної плати у натуральній або відробітковій формі її розмір визначається в додатковій угоді до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Форми орендної плати при виплаті також можуть бути поєднані (комбінована форма).

Згідно з п. 10 договору оренди землі від 01.11.2010 обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 11 договору оренди землі від 01.11.2010 орендна плата вноситься у такі строки: 1 раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня року за який вноситься плата.

Згідно з п. 12 договору оренди землі від 01.11.2010 передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідно до п. 40 договору оренди землі від 01.11.2010 перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем.

Згідно з п. 41 договору оренди землі від 01.11.2010 за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365362036 від 12.02.2024 земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0469 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить ОСОБА_2 (позивачу) та на дану земельну ділянку зареєстровано інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки, орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 01.11.2010, видавник: сторони договору, додаткова угода 29.09.2014, додаткова угода 27.04.2017, додаткова угода 02.01.2018 (а. с. 11).

Таким чином, між ОСОБА_3 та ПрАТ «Райз - Максимко» 01.11.2010 було укладено договір оренди землі кадастровий номер :03:001:0469, відповідно до якого визначено розмір орендної плати, що становить 3% нормативно грошової оцінки земельної ділянки, який може бути сплачений у грошовій, натуральній або відробітковій формах.

Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_5 у встановленому законом порядку набула право власності на спірну земельну ділянку, а тому є новим орендодавцем з моменту відкриття спадщини.

Так, 02.01.2018 між ОСОБА_2 з однієї сторони, та ПАТ «Райз - Максимко» з другої сторони, новий орендар ТОВ «Поділля Агропродукт», з третьої сторони укладено додаткову угоду б/н (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі б/н від 08.12.2015 (далі - додаткова угода б/н від 02.01.2018) (а.с. 14).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 зі згоди орендодавця (яка виражається шляхом підписання даної угоди) орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди.

Згідно з п. 3 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 в день складання даної угоди орендар зобов`язаний передати новому орендарю такі документи: договір оренди, в разі наявності додатки та додаткові угоди до нього. Кадастровий номер земельної ділянки :03:001:0469.

Відповідно до п. 4 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 сторони домовились внести наступні зміни/доповнення в договір оренди:

викласти п. 5 договору в наступній редакції: «п. 5 Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 9 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 747,18 грн за рік оренди» (п.п.4.1. Додаткової угоди);

викласти п. 9 договору в наступній редакції: «п. 9 нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 108 302 грн (п.п. 4.2. Додаткової угоди);

сторони домовились, що строк дії договору продовжується до 27.04.2024, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь - якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем (п.п. 4.3 Додаткової угоди).

Згідно з п. 6 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 договір діє в подальшому в врахуванням змін та доповнень, внесених даною угодою. Інші умови договору, не змінені даною угодою є дійсними та обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 угода вступає в силу з дня її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору оренди.

Таким чином, додатковою угодою б/н від 02.01.2018 змінено орендаря на ТОВ «Поділля Агропродукт» (відповідач), збільшено строк дії договору, збільшено нормативно грошову оцінку та розмір орендної плати та визначено форму орендної плати в грошовій формі. При цьому інші умови договору не змінені та є дійсними та обов`язковими для виконання сторонами.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 365362036 вбачається, що між сторонами договору укладались додаткові угоди 29.09.2014 та 27.04.2017, проте на адресу суду даних угод ні стороною позивача, ні стороною відповідача не надано, а тому суд розглядає справу на підставі тих доказів, що наявні в матеріалах справи.

Так, відповідач в своїх поясненнях покликається на те, що позивач ОСОБА_2 не мала права підписувати додаткову угоду, оскільки свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 отримала лише 08.08.2018, проте суд такі доводи представника відповідача відкидає, з урахуванням такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Водночас незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України).

Отже, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є власником із часу її відкриття, тобто з моменту смерті спадкодавця, у даному випадку з 26.12.2017.

ОСОБА_2 23.02.2024 на адресу ТОВ «Поділля Агропродукт» надіслано претензію, відповідно до якої ОСОБА_2 просить сплатити орендну плату за 2023 у сумі 15 294,43 на картковий рахунок (а.с. 22).

Згідно з ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV від 06.10.1998 (далі - Закон № 161-XIV) (який діяв на момент виникнення правовідносин) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин), яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ст. 13 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору.

Тлумачення п. 3 ч. 1 ст. 3 та ст. 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в договорі оренди землі від 01.11.2010, та в додатковій угоді, укладеній до договору оренди землі від 02.01.2018, які є невід`ємною частиною договору оренди землі та підлягають до виконання сторонами з моменту його укладення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 21 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з ч. 1, 2, 4, 5 ст. 22 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Як було встановлено судом вище, відповідно до п. 5 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 до договору оренди землі б/н від 01.11.2010 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 9% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 747,18 грн за рік оренди.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди б/н від 02.01.2018 до договору оренди землі б/н від 01.11.2010 договір діє в подальшому з врахуванням змін та доповнень, внесених даною Угодою. Інші умови договору, не змінені даною угодою є дійсними та обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно з п. 11 договору оренди землі від 01.11.2010 орендна плата вноситься у такі строки: 1 раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня року, за який вноситься плата.

Таким чином, додатковою угодою від 02.01.2018 до договору оренди землі змінено форму орендної плати, яка з моменту укладення даної додаткової угоди вноситься орендарем у грошовій формі та складає 9 747,18 грн, яка має бути сплачена до 31 грудня кожного року.

Положення додаткової угоди від 02.01.2018 до договору оренди землі від 01.11.2010 були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позивач згідно з резолютивною частиною позовної заяви просить стягнути заборгованість з орендної плати за 2023 рік в сумі 18 683,00 грн, яка обрахована ним відповідно до нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 05.03.2024 та складає 178 605 грн.

На підтвердження даної позиції, представником позивача надано витяг № НВ 024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.03.2024, відповідно до якої нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0469 становить 178 605 грн.

Разом з тим, суд вважає, що зміна нормативно - грошової оцінки земельної ділянки позивача не є підставою для зміни розміру орендної плати, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності

фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Згідно з ч. 3 ст. 21 Закону № 161-XIV (який діяв на момент виникнення правовідносин) обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок та, зокрема, інформує власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до ст. 1, ч. 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» проводиться, зокрема у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Отже, нормативно грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є у власності фізичних та юридичних осіб є підставою для перегляду умов договору в частині розміру орендної плати, а тому аргументи позивача щодо наявності правових підстав для зміни розміру орендної плати є безпідставними.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду у справі № 364/315/22, провадження № 61-2148св23 від 29.05.2023.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення додаткових угод до договору оренди від 01.11.2010 щодо зміни розміру чи форми орендної плати, а тому доводи щодо сплати позивачеві орендної плати у розмірі від нормативно-грошової оцінки та у відробітковій формі (компенсація за оранку) є необгрунтованими.

А тому, суд вважає, що відповідач має сплачувати позивачу орендну плату визначену в договорі оренди від 01.11.2010, із врахуванням змін, внесених додатковою угодою від 02.01.2018, а саме в розмірі 9 747,18 грн, яка розрахована в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки 108 302,00 грн.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилається на те, що за договором оренди землі щодо земельної ділянки № :03:001:0469 у 2019 році було сплачено 45 891,89 грн за 4 роки вперед, в тому числі за 2023 рік включно.

Так, відповідно до довідки про доходи, виданої 07.05.2024 ТОВ «Поділля Агропродукт», ОСОБА_2 нараховано від здачі в оренду земельної ділянки в оренду з 4 кварталу 2018 року до грудня 2023, в тому числі і в натуральній формі,- 93 471,21 грн (а.с. 70).

Крім цього, надано відомості про видачу сільськогосподарської продукції в якості орендної плати, ОСОБА_2 за 2018 рік (а.с. 71 - 75).

Відповідно до відомості на виплату готівки № 7 від 18.09.2019, зокрема ОСОБА_2 , виплачено 12 501,85 грн в якості орендної плати (а.с. 76 - 77).

Згідно з відомістю на виплату готівки № 1 від 28.10.2019, зокрема ОСОБА_2 , виплачено 37 505,55 грн в якості орендної плати (а.с. 78 - 79).

Відповідно до відомості на виплату готівки № ЧМШ00000159 від 04.03.2021, зокрема ОСОБА_2 виплачено 1 050,00 грн в якості орендної плати (а.с. 80 - 81).

Таким чином, з даних доказів вбачається, що за договором оренди землі від 01.11.2010, з урахуванням додаткової угоди від 02.01.2018 орендарем (відповідачем у справі) сплачувалась орендна плата у натуральній та грошовій формах за 2018 2021 роки.

Доказів сплати відповідачем орендної плати позивачу за 2023 рік, суду не надано.

Відповідач не заперечує, що у 2023 звітному році орендна плата не перераховувалася. Норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та положення договору оренди не містять заборони на сплату орендної плати авансом за наступні роки користування земельною ділянкою. Проте, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що сплачена в більшому розмірі орендна плата є авансовим платежем, тому суд відхиляє доводи відповідача стосовно відсутності заборгованості з виплати орендної плати за 2023 рік.

Крім того, якщо підсумувати платежі, що були здійснені готівкою на користь ОСОБА_2 : 12 501,85 грн (у 2019 році), 37 505,55 грн ( у 2019 році), 1 050,00 грн (у 2021 році), та розділити на визначений у додатковій угоді розмір орендної плати 9 747, 18 грн, то з отриманого результату вбачається, що орендодавець отримала орендну плату за 5 років. З урахуванням визначеної в додатковій угоді грошової форми орендної плати з моменту укладення договору ОСОБА_2 (02.01.2018) орендна плата мала бути зарахована з 2018 до 2022 роки, що вкотре свідчить, що існує заборгованість по виплаті орендної плати за 2023 рік.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 05.03.2024, ТОВ «Поділля Агропродукт» сплатило податків за нарахованими сумами: у травні 2023 року - 1 304,35 грн, у грудні 2023 15 530,28 грн за надання зем. ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду (а.с. 18 - 20).

Суд вважає, що оскільки, умовами договору оренди землі від 01.11.2010, в редакції додаткової угоди від 02.01.2018 передбачено виплату орендної плати у розмірі 9 474,18 грн, крім цього, п. 10 договору передбачено обчислення розміру орендної плати з врахуванням індексації, доказів зміни розміру орендної плати та доказів виплати орендної плати за 2023 рік матеріали справи не місять, тому з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2023 рік з урахуванням інфляції, як про це домовилися сторони в договорі.

Аналіз умов договору свідчить про те, що сторони не передбачили в договорах правил обчислення орендної плати з індексом інфляції. Тому з урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди (пункти 10, 11) на користь його дійсності, чинності та виконуваності, суд вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати по договору оренди земельної ділянки за 2023 рік як добуток індексів інфляції за період в якому використовувалась земельна ділянка, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та складає 105,084 (сукупний індекс інфляцій)). А тому розмір орендної плати по вказаному договору оренди за 2023 рік складає 10 242,71 грн (9 747,18 грн х 105,084), а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного суду у справі № 540/544/18, провадження № 61 13979св19 від 26.05.2021.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з орендної плати підлягають до часткового задоволення у розмірі 10 242,71 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційного збільшення в розмірі 131,01 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

Позивач, як на підставу задоволення позову в цій частині посилається на ст. 625 ЦК України, та просить стягнути інфляційне збільшення в розмірі 131,01 грн, яке нараховано за період часу з 01.01.2024 до 20.03.2024, на суму заборгованості з орендної плати 18 683,00 грн.

З розрахунком заборгованості інфляційних втрат позивача суд не погоджується, в частині розміру боргу з орендної плати, яка позивачем визначена у розмірі 18 683,00 грн, оскільки судом визначено розмір заборгованості по орендній платі за 2023 рік в розмірі 10 242,71 грн.

А тому, сума інфляційних втрат має нараховуватись із 01.01.2024 до 20.03.2024 на суму боргу 10 242,71 грн та становить 123 грн: 100,40% (індекс інфляції січень 2024 рік) :100 х 100,30% (індекс інфляції за лютий 2024 рік) : 100 х 100,50% (індекс інфляції за березень 2024 рік) : 100 = 101,205%.

10 242,71 грн (сума боргу) x 101,205(інфляційне збільшення) - 10 242,71 грн (сума боргу) = 123,39 грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають до часткового задоволення у розмірі 123,39 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення штрафних санкцій в розмірі 1 222,05 грн, суд зазначає наступне.

Так, згідно з розрахунком позивача, останній просить стягнути пеню в розмірі 1 222,05 грн за період 01.01.2024 до 20.03.2024, сума заборгованості з орендної плати 18 683,00 грн. Розмір пені визначений з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, за період з 01.01.2024 до 14.03.2024 у розмірі 0,082%, за період із 15.03.2024 20.03.2024 у розмірі 0,079%.

Разом з тим, суд з даним розрахунком не погоджується, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 543/96-ВР від 22.11.1996 розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може

перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в договорі оренди землі від 01.11.2010, додатковій угоді, укладеній до договору оренди землі від 02.01.2018, які є невід`ємними частинами договору оренди.

Відповідно до п. 14 договору оренди землі від 08.12.2015 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

А тому суд, вважає, що розмір пені слід визначати в розмірі визначеному у договорі оренди землі від 01.11.2010 та яка встановлена за згодою сторін, а не з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

А тому, пеня за порушення виплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки обраховується наступним чином:

Пеня = С x 0,01 x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, 0,01% пеня згідно з договором, Д - кількість днів прострочення.

Враховуючи, що відповідач, прострочив сплату позивачу орендної плати за 2023 рік, а тому відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за спірним договором оренди, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступний розрахунок: 10 242,71 грн х 0,01 х 80 днів : 100 = 81,94 грн.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій підлягають до часткового задоволення у розмірі 82,40 грн.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 10 242,71 грн, інфляційних втрат розмірі 123,39 грн та пені в розмірі 81,94 грн, всього 10 448,04 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 10 448,04 грн (тобто 52,15 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 631,64 грн, а судовий збір у сумі 579,56 грн суд покладає на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2-7, 9-13, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати, задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_2 несплачену суму орендної плати за 2023 рік за договором оренди землі б/н від 01.11.2010, в редакції додаткової угоди від 02.01.2018 в сумі 10 242,71 грн, інфляційні втрати в розмірі 123,39 грн та пеню за період із 01.01.2024 до 20.03.2024 в розмірі 81,94 грн, а всього: 10 448 (десять тисяч чотириста сорок вісім) грн 04 коп.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 631 (шістсот тридцять одну) грн 64 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса для листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», місцезнаходження: вул. Заводська,7 смт Браїлів Вінницької області, .

Повний текст рішення складено 30.07.2024.

Суддя Юлія ЖЕЖЕР