Справа № 487/878/24
Провадження № 2/487/1293/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2024 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить визнати за ним право власності на рухоме індивідуально визначено майно металевий гараж (бокс), який знаходиться у володінні позивача з 01.01.2008 та розміщений на території АГК «Парма» по вул. Індустріальній, 10 в м. Миколаєві; витребувати у суду ухвалу про роз`яснення рішення суду від 21.07.2016 у справі №487/1004/16, а також позивач ставить відповідачу п`ять запитань. В обґрунтування позову позивач вказує, що з 2007 року набув і володіє на праві власності металевим боксом на земельній ділянці по АДРЕСА_1 ., яке належить на праві постійного користування АГК «Парма», що створений у 1999, як автостоянка з можливістю встановлення на наданій земельній ділянці металевих боксів, що належать на праві власності фізичним особам, а не відповідачу. Доказом володіння позивачем гаражем є квитанції про сплату членських внесків за період з 01.01.2008 до 01.01.2016 та вимога відповідача про повторну сплату членських внесків за 2008-2009рр. Наголошуючи про презумпцію правомірності набуття права власності і правову позицію Верховного Суду щодо преюдиціальності позивач зазначає, що в жодному із судових рішень по справах №487/1004/16, №487/5705/16, №487/5524/18, №487/852/21 відсутнє посилання на доказ, на підставі якого судді з 2016 року визнають право власності однієї особи (АГК «Парма») на рухому індивідуально визначену річ (металевий бокс), яка знаходилась у володінні іншої особи ( ОСОБА_1 ) з 2007 року. Судом з 2018 року ще не розглянуто клопотання про роз`яснення рішення по справі №487/1004/16, в якому вимагається від суду нарешті вказати позивачу доказ, яким підтверджується право власності АГК «Парма» на спірний гараж. 31.08.2015 та 23.01.2106 відповідач на засіданні правління зі слів встановив, що власником цього гаражу є АГК «Парма», а не ОСОБА_1 про що Журавльови склали фальшивий договір та квитанцію від 22.08.1993, та подали ці докази суду у справі № 487/1004/16 і такі дії мають ознаки ч.3 ст.191, 366 КК України (щодо ОСОБА_2 вже порушені кримінальні справи).

02.02.2024 ухвалою суду позов залишено без руху та надано час на усунення недоліків.

08.02.2024 до суду від сторони позивача надійшла заява сформована 07.02.2024 через систему «Електронний суд» про відкликання позовної заяви та повернення сплаченого судового збору.

Згідно п.3 ч. 4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір», визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Отже, оскільки при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір за подачу позовної заяви та наявності підстав для її повернення, наявні обґрунтовані підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», щодо повернення сплаченої суми судового збору.

Таким чином заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 185, 260 ЦПК України, ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача про повернення позовної заяви та сплаченого судового збору задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Автогаражного кооперативу «Парма» про визнання права власності повернути стороні позивача.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму сплачених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. відповідно до квитанції про сплату № 9942-6346-0831-0535 від 27.01.2024 (АТ «ТАСКОМБАНК», код банку 339500, ), сплаченого за зверненням з позовом ОСОБА_1 до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.А. Лагода