Єдиний унікальний номер 719/522/24
Номер провадження 2-о/719/33/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Цицак В.Л.,

за участю секретаря Злої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новодністровськ, Чернівецької області в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, та встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2024 року в суд надійшла спільна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, та встановлення факту самостійного виховання та фінансового утримання дитини батьком без участі матері.

В обґрунтування заяви вказують, що з 04 серпня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Повідомляють, що з грудня 2023 року шлюбні відносини та спільне проживання припинено у зв`язку із постійними непорозумінням та суперечками, в тому числі щодо дрібних побутових питань, втратою поваги один до одного. Вказують, що на даний час проживають окремо, а саме заявник ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_3 проживають в с. Білоусівка, Дністровського району, Чернівецької області, а заявник ОСОБА_2 - в м. Новодністровськ, Чернівецької області. Зазначають, що між ними вирішено усі питання як щодо дитини, так і щодо спільного майна. При цьому, враховуючи, що дитина проживатиме та виховуватиметься самостійно батько, з метою подальшого оформлення статусу «одинокого батька» та отримання пільг вказують на необхідність встановлення факту самостійного виховання та фінансового утримання батьком дитини без участі матері. Враховуючи усе вищенаведене, просять шлюб між ними розірвати, після розірвання шлюбу заявнику ОСОБА_2 залишити прізвище, яке вона набула під час реєстрації шлюбу, а також встановити факт самостійного виховання та фінансового утримання батьком свого неповнолітнього сина без участі матері.

Ухвалою суду від 29.07.2024р. відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання на 23 серпня 2024 року о 10 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із неотриманням відповіді на запит суду на 04 вересня 2024р. о 09 год. 00 хв.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 49, 52), в таке засідання не з`явилися.

При цьому, заявник ОСОБА_2 засобами електронного зв`язку подала заяву про розгляд заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, та встановлення факту, що має юридичне значення, без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 42, 54).

Також в матеріалах справи наявна заява від заявника ОСОБА_1 про розгляд заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, та встановлення факту, що має юридичне значення, без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 43, 53).

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у відсутності учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 04 серпня 2017р. ОСОБА_1 із ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 5, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Під час шлюбу в учасників справи народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17.06.2020р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Сокирянському району та місту Новодністровську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (а.с. 14).

Заявники вказують, що їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується також відміткою в паспорті громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданому 25.05.2011р. Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, довідкою № 908 від 18.07.2024р. про зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, актом № 912 від 18.07.2024р. обстеження матеріально-побутових умов проживання та відповіддю №706067 від 25.07.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 7-8, 15, 19, 34).

Натомість заявник ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за іншою адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/008345726 від 14.07.2024р. та відповіддю № 706127 від 25.07.2024р. з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.18, 35).

Як зазначають учасники справи, подружжя припинило шлюбні відносини та спільне проживання з грудня 2023 року, на даний час проживають окремо, вирішили питання щодо проживання та утримання сина, будь-які спори, в тому числі щодо майна, відсутні.

Так, відповідно до п. 1.3. Договору від 23.07.2024р. між батьками щодо здійснення виховання та визначення місця проживання дитини, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Дущинською Н.В. (надалі Договір від 23.07.2024р.), місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки визначили фактичне місце проживання батька; зважаючи на те, що мати дитини проживатиме за межами території України, а дитина навчатиметься на території України, сторони домовились, що батько самостійно виховуватиме та утримуватиме дитину до досягнення нею повноліття (а.с. 29-30).

У п. 3.1.1. Договору від 23.07.2024р. передбачено, що батько зобов`язується самостійно виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її всесторонній розвиток, забезпечити їй достатній рівень освіти незалежно від стосунків сторін, не перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю.

Як вбачається із письмових пояснень заявника ОСОБА_1 , сестри заявника ОСОБА_4 та сусідки ОСОБА_5 від 18.07.2024р., подружжя спільно не проживає, а їхній неповнолітній син ОСОБА_3 проживає із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ; ОСОБА_1 самостійно утримує та фінансово забезпечує сина, займається його розвитком та дозвіллям, піклується про дитину належним чином (а.с. 20-27).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_3 від 16.07.2024р. дитина за місцем навчання характеризується позитивно, забезпечений всім необхідним для життя і відвідування садочка, батько приділяє належну увагу вихованню сина, щодня приводить до садочка і забирає після занять, постійно підтримує зв`язок з адміністрацією закладу та вихователем, систематично відвідує батьківські збори та заходи в садочку (а.с. 28).

За результатами останнього медичного огляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хлопчик здоровий, на огляди та щеплення дитину супроводжує батько, що підтверджується витягом з амбулаторної карти № 143 від 29.07.2024р. (а.с. 44).

При цьому, згідно з формою ОК-5, сформованою засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 20.05.2024р., ОСОБА_1 протягом 2018-2024 років має постійне місце праці та стабільний дохід, зокрема, сума заробітку останнього у 2022р. становить 441959,64 грн., у 2023р. 414278,02 грн., з січня 2024 по березень 2024р. 105204,00 грн. (а.с.16-17), тобто має фінансову можливість утримувати дитину.

Як вбачається із листа № 2/3100 від 16.08.2024р., за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , капітана ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий в АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у другому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак до Збройних сил України не призивався (а.с. 48).

Згідно з ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Шлюб відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає приписам ч.ч. 1, 2 ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч.ч. 1, 3, 4 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що учасники справи не бажають перебувати у шлюбі, а примирення між подружжям є неможливим, оскільки з моменту подання спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу пройшов більше, ніж місяць, і жодний із заявників не відкликав свою заяву.

Крім цього, заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли згоди шляхом укладення нотаріально посвідченого договору про те, з ким із них буде проживати їхній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку участь у забезпеченні умов його життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, і вищевказаний договір не суперечить інтересам малолітнього сина, який, як встановлено судом, проживав разом з батьком ще до укладення даного договору.

За таких обставин по справі, беручи до уваги відсутність заяви про примирення подружжя, наявність письмового нотаріально посвідченого договору про те, з ким буде проживати дитина, відсутність майнових чи інших спорів, суд приходить до висновку про те, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а відтак спільна заява подружжя про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як вбачається із Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.08.2017р. після реєстрації шлюбу заявник ОСОБА_2 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Таким чином, враховуючи бажання заявника залишити прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу їй слід залишити прізвище « ОСОБА_8 ».

Згідно з ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

У ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить встановити факт самостійного виховання та фінансового утримання ним малолітнього сина ОСОБА_3 без участі матері з метою отримання статусу «одинокого батька» та використання його у майбутньому.

Чинним законодавством України передбачено значний перелік пільг та переваг для одиноких матерів щодо соціального забезпечення, гарантій трудового законодавства, відпустки, пільг з оподаткування, забезпечення житлом, зокрема, ст. 184 КЗпП України, ст. 19 Закону України «Про відпустки», ст. 45 ЖК України, ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», ст.169 ПК України.

При цьому, у Листі Міністерства праці та соціальної політики України №247/13/116-06 від 06.07.2006р. щодо роз`яснення терміну «одинока мати» зазначено, що для підтвердження факту, що батько не бере участі у вихованні дитини, можуть бути пред`явлені, наприклад, довідка з ЖЕКу про реєстрацію особи за місцем проживання, рішення органів опіки та піклування або суду щодо виховання батьком дитини тощо.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. одинокою матір`ю є жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама.

Відповідно до п. 50 постанови Верховного Суду від 13.06.2018р. по справі №822/2446/17 правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, вбачається можливим застосовування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р. Тобто, для набуття статусу «одинока матір», «одинокий батько», якщо інший із батьків живий і не позбавлений батьківських прав, необхідні 2 факти: не перебування у шлюбі, а також виховання і утримання дитини самими матір`ю чи батьком відповідно, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 13.06.2018р. по справі №822/2446/17 колегія суддів дійшла до висновку, що для підтвердження існування статусу «одинокого батька» рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини з батьком без вказівки в рішенні суду на самостійний характер виховання батьком та утримання дитини без участі матері є недостатнім.

Таким чином, виходячи від зворотного, для отримання особою статусу «одинокого батька» потрібно рішення суду про розірвання шлюбу та встановлення обставин самостійного виховання і утримання таким батьком дитини без участі матері.

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що на підставі зібраних та досліджених судом доказів в їх сукупності поза розумним сумнівом встановлено, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

Відтак, враховуючи, що встановлення факту самостійного виховання та фінансового утримання дитини батьком без участі матері необхідно заявнику ОСОБА_1 для отримання статусу одинокого батька та використання його у майбутньому, що не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, беручи до уваги роз`яснення, наведені у Листі Міністерства праці та соціальної політики України №247/13/116-06 від 06.07.2006р., на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підставна та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі ст.ст. 24, 56, 109, 112-115 Сімейного кодексу України, керуючись постановами Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та № 9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 2-4, 13, 17-19, 76-82, 89-90, 95, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 315, 319, 352, 354-355, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_5 ) про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дитину, та встановлення факту, що має юридичне значення, задоволити.

Шлюб, зареєстрований 04 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом № 5, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прізвище, яке вона набула при реєстрації шлюбу « ОСОБА_8 ».

Встановити факт самостійного виховання та фінансового утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

Після набрання рішенням законної сили надіслати його до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду безпосередньо або через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: