Справа № 373/2146/23
Номер провадження 2/373/101/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояк Д.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представник позивача Кульоміна С. звернулась до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7800,00 грн; стягнути відповідачки на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачкою 07.07.2022 був укладений кредитний договір №340914, за умовами якого позивач надав відповідачці кошти в сумі 3000 грн, а відповідачка зобов`язувалась їх повернути відповідно до графіку платежів та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідачка не виконала свої зобов`язання за вказаними договором в результаті чого утворилась заборгованість.

Представник відповідачки адвокат Петренко П.І. у відзиві на позовну заяву зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами виникнення кредитних відносин між сторонами та факт отримання відповідачкою кредитних коштів.

Представниця позивач у відповіді на відзив заперечила щодо тверджень представника відповідачки, зазначила, що кредитний договір укладено відповідно до вимог законодавства України, кошти відповідачці перераховано ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» на рахунок, вказаний відповідачкою, яке на підставі відповідного договору здійснює перерахування коштів на карткові рахунки позичальників за дорученням позивача. Також, представниця позивача зазначає, що кредитні правовідносини між сторонами підтверджуються скаргою, поданою відповідачкою до Національного Банку України на дії співробітника товариства.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 16.10.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судове засідання.

21.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

05.12.2023 до суду надійшла відповідь на відзив.

Судом встановлено наступні обставини:

До позовної заяви додані копії кредитного договору №340914 від 07.07.2022 та заяви відповідачки на видачу кредиту від 06.07.2022, графіку платежів, які є невід`ємними частинами цього договору.

У заяві на видачу кредиту міститься згода заявниці на використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором у якості аналога власноручного підпису для підписання від її імені цієї заяви, кредитного договору та будь-яких інших документів, що пов`язані з отриманням нею кредиту в ТОВ «Ізі Кредит».

В зазначених документах містяться електронні підписи відповідачки, однак, відсутня інформація про реєстрацію відповідачки на сайті товариства, створення нею особистого кабінету та власне генерації електронного підпису.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит в сумі 3000,00 грн на умовах, терміновості, повернення та платності, реальна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1129,08 % річних.

У пп. 3.1 кредитного договору зазначено, що сума кредиту надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування встановленої цим договором суми кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 , що належить позичальнику, або в готівковій формі.

До позову додано довідку ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 14.09.2022 №52649, в якій зазначено, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» підтверджує зарахування коштів на картку № НОМЕР_1 в сумі 3000 грн 07.07.2022 за транзакцією id платежа в рамках договору з ТОВ «Ізі Кредит» №1412/22-1 від 14.12.2022.

Також, до позову додано документ під назвою: «Деталізація нарахувань та обліку за кредитним договором №340914 станом на 19.09.2023 року».

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», передбачено, що одним з видів фінансових послуг є надання коштів та банківських металів у кредит.

Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами.

Частиною 9 цієї статті передбачено, що нечіткі або неоднозначні положення договорів про надання фінансових послуг (у тому числі щодо прав та обов`язків сторін) за участю споживача тлумачаться на користь споживача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 29 цього Закону фінансова компанія - це фінансова установа, яка на підставі відповідної ліцензії має право здійснювати діяльність з надання одного або декількох з таких видів фінансових послуг - надання коштів та банківських металів у кредит.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону споживач - фізична особа, яка набуває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

Верховний Суд у постанові від 30.01.2018 в справі №161/16891/15-ц зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Додана до позову довідка ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 14.09.2022 №52649, в якій зазначено, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» підтверджує зарахування коштів на картку № НОМЕР_1 в сумі 3000 грн 07.07.2022 за транзакцією id платежа в рамках договору з ТОВ «Ізі Кредит» №1412/22-1 від 14.12.2022, не є первинним документом, що може підтвердити передачу коштів відповідачці.

Крім того, у зазначеній довідці вказано, що кошти передані 07.07.2022 в межах дії договору, укладеного з ТОВ «Ізі Кредит» №1412/22-1 від 14.12.2022, тобто кошти за кредитним договором нібито надані більш ніж за 5 місяців раніше за укладення договору, на підставі якого це мало б здійснюватися, а сама довідка складена за три місяці до цього договору.

Також, ця довідка не відповідає ознакам первинного фінансового документу, яким має підтверджуватися факт надання коштів за договором кредитування.

Вказане дає підстави для висновку про недопустимість та недостовірність інформації (доказу), яка міститься у вказаній довідці.

Крім того, твердження представниці позивача у відповіді на відзив, що ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», на підставі відповідного договору, здійснює перерахування коштів на карткові рахунки позичальників за дорученням товариства не доводиться доказами у справі, оскільки зазначених договору та доручення суду не надано.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості («Деталізація нарахувань та обліку за кредитним договором №340914») не є доказом наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, оскільки він є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер, а також не відповідає вимогам, яким має відповідати доказ здійснення фінансово-господарської операції документ про здійснення операції з використанням електронних платіжних засобів.

Також не підтверджує наявність або відсутність договірних зобов`язань між сторонами копія листа Національного Банку України №14-0004/14510 від 03.03.2023, оскільки не містить жодного посилання на боргові зобов`язання відповідачки перед позивачем саме у межах кредитного договору №340914 від 07.07.2022.

За таких обставин суд констатує недоведеність позивачем факту укладення із відповідачем кредитного договору №340914 від 07.07.2022 на умовах, зазначених позивачем.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин на умовах, зазначених позивачем, суду не надано.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромвідмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ізі Кредит», , місцезнаходження: вул.Оболонська Набережна, 15, корп.4, м. Київ, 04210;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк