АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

м. Чернівці

справа № 724/1885/23

провадження 822/82/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Скулеба А.І.,

учасники справи:

позивач Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області,

відповідач ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2023 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Скрипник С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року Хотинська міська рада, як Орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини: зловживає спиртними напоями, дитина отримує неповноцінне харчування, санітарно-гігієнічні умови проживання сім`ї незадовільні.

Висновком Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав від 31 липня 2023 року за № 02-13-16-1275 встановлено, що за результатами складання акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, обставини в яких перебував малолітній ОСОБА_2 загрожували його життю та здоров`ю, тому він був вилучений із небезпечної обстановки з тимчасовим поміщенням до лікарні. Службою у справах дітей та відділенням соціальної роботи проводилась тривала профілактична робота з даною сім`єю, однак мати на шлях виправлення не стала, систематично вживає алкогольні напої, не займається вихованням дитини, тому комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 2020 року народження.

Просили суд позбавити ОСОБА_1 батьківських, прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2023 року в задоволенні позову Органу опіки та піклування Хотинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Суд виходив з того, що позивачем не доведено факт злісного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини.

Судом було враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що до відповідачки вживалися профілактичні заходи чи попередження щодо необхідності змінити свою поведінку по відношенню до виховання дітей.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Суд першої інстанції не звернув увагу на висновок Органу опіки і піклування Хотинської міської ради №02-13-16-1275 від 31 липня 2023 року, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , який складено, на підставі зібраних Службою у справах дітей документів: актів обстежень умов проживання сім`ї, актів оцінки рівня безпеки дитини.

Крім того, суд при ухваленні рішення не взяв до уваги що до ОСОБА_1 застосовувались заходи впливу у вигляді попередження з боку органів поліції, місцевого самоврядування, притягнення останньої до адміністративної відповідальності

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28 червня 2022 року (а.с.6).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Копією акту про обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини від 23 червня 2022 року надано висновок, що матір`ю ОСОБА_1 не створено належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини. Повністю відсутній запас продуктів харчування, в квартирі дуже брудно, розкидані речі. На момент обстеження мати вживала спиртні напої, в присутності сторонніх осіб (а.с.9).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради за №2246 від 25 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 проживає у місті Хотині без реєстрації, до складу її сім`ї входить син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З довідки, виданої виконавчим комітетом Хотинської міської ради за №2247 від 25 липня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 характеризується із негативної сторони, зловживає спиртними напоями. До міської ради надходили скарги від громадян міста на неналежне виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків (а.с.11).

Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав, який підписаний головою Органу опіки та піклування Дранчуком А.Д. від 31 липня 2023 року за № 02-13-16-1275 встановлено, що за результатами складання акту проведення оцінки рівня безпеки дитини, обставини в яких перебував малолітній ОСОБА_2 загрожували його життю та здоров`ю, тому він був вилучений із небезпечної обстановки з тимчасовим поміщенням до лікарні. Службою у справах дітей та відділенням соціальної роботи проводилась тривала профілактична робота з даною сім`єю, однак мати на шлях виправлення не стала, систематично вживає алкогольні напої, не займається вихованням дитини, тому комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 2020 року народження (а.с.12-13).

Як вбачається із довідки КНП «Хотинська БЛ» за №1075 від 28 липня 2023 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку у лікаря-нарколога Хотинської БЛ з 2022 року, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с.13а).

З довідки КУ «Центр надання соціальних послуг» Хотинської міської ради від 25 липня 2023 року за №98 вбачається, що 21 січня 2023 року працівником КУ «ЦНСП» ХМР при складанні акту виявлено, що мати ОСОБА_1 була з явними ознаками алкогольного сп`яніння та вела себе агресивно на очах у малолітнього сина. Дана поведінка матері носить постійний характер (а.с.14).

Актом проведення оцінки рівня безпеки дитини вбачається, що малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучено із небезпечного середовища та влаштовано до дитячого відділення лікарні (а.с.17-22).

Відповідно до розпорядження № 112-р від 22 червня 2022 року відібрано малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до розпорядження № 113-р від 24 червня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено ОКНП «Чернівецький обласний будинок дитини».

З копій постанов про адміністративні правопорушення Хотинського районного суду від 22 вересня 2022 року, 10 серпня 2023 року та постанови ГАБІ №910114 від 13 січня 2023 року встановлено, що ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП.

З копій постанов про адміністративні правопорушення ГАБ №962145 від 01 грудня 2023 року та ГАБ №962297 від 06 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.175-1 КУпАП.

З копій постанови про адміністративні правопорушення ГАБ №962298 від 07 січня 2024 року встановлено, що ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, проте лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У §§ 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо малолітнього сина, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.

Поведінка ОСОБА_1 , як матері, має виключно негативний слід у житті дитини.

Даний факт підтверджуються встановленими судом апеляційної інстанції вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції дав неправильну оцінку.

Так, у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) Верховний Суд зазначив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім цього, апеляційний суд також враховує, що під час перебування справи на розгляді в суді апеляційної інстанції відповідачка не вчиняла жодних дій, які б свідчили про наявність у неї інтересу до спілкування з дитиною, проведення з нею часу та налагодження доброзичливих стосунків, що також свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та його винну поведінку.

При цьому суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 як такого, що підтверджує факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що позивачем доведено необхідність застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки умисне невиконання свої батьківських обов`язків підтверджує доцільність вжиття такого заходу.

Разом з тим, згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

За подання позовної заяви позивач сплатив 2684 гривні, що підтверджується квитанцією (а.с.5).

За подання апеляційної скарги апелянт сплатив 4026 гривень, що підтверджується квитанцією (а.с.69).

З огляду на зазначене, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 2684 гривні у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 4026 гривень у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області задовольнити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 листопада 2023 року скасувати.

Позов Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області, в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області 2684 гривні у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду позовної заяви та 4026 гривень у рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення- 09 лютого 2024 року.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.Ю.Половінкіна