У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2024 Справа №607/1529/24 Провадження №2-з/607/13/2024

місто Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківська О. Я., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

23 січня 2024 року суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

22 січня 2024 року разом із позовною заявою позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просивнакласти арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) в межах ціни позову - 3 670 633,00 (три мільйони шістсот сімдесят тисяч шістсот тридцять три) гривні та заборонити його відчуження.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що одночасно з поданням позову до відповідачів про стягнення коштів за договором позики, він вважає за необхідне звернутися з заявою про забезпечення позову, оскільки, на його переконання, невжиття таких заходів може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення його порушених відповідачами прав, на що чітко вказує їхня поведінка довготривалої відмови у спілкуванні із позивачем, з єдиною метою - неповернення позивачу позичених у нього 28 лютого 2019 року коштів в сумі 62 000,00 доларів США.

Враховуючи обставини справи та ціну позову, позивач вважає, що відповідачі схильні до порушення своїх зобов`язань, що прослідковується з їхнього відношення до обов`язку повернення коштів, а також небажання в позасудовому порядку повернути зазначену суму грошей. ОСОБА_1 переконаний, що відповідачі, отримавши копію позову, однозначно будуть вживати всіх можливих заходів для приховування або відчуження свого майна, за рахунок якого буде можливо забезпечити виконання можливого судового рішення про задоволення позову.

В той же час, на думку позивача, вжиття заходів забезпечення даного позову жодним чином не порушить прав відповідачів на володіння та користування їхнім майном, так як він просить забезпечити позов шляхом обмеження права розпорядження майном.

Позивач, посилаючись на ч. 1 ст. 154 ЦПК України, якщо суд дійде до переконання, щодо застосування зустрічного забезпечення, то відповідно до частини 3 ст. 154 ЦПК України встановлено обов`язок застосувати зустрічне зобов`язання якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому длявідшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Позивач вважає що обраний вид забезпечення позову не призведе до будь-яких збитків відповідачів, оскільки, не спрямований на позбавлення права відповідачів та/або третіх осіб на володіння та користування майном, а стосується виключно права розпорядження майном та майновими правами.

Попри це позивач, на виконання вимог ст. 151 ЦПК України, вніс пропозицією щодо зустрічного забезпечення, а саме готовий внести на депозит суду суму коштів, яка буде визначена судом.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Отож, розглянувши заяву про забезпечення позову, суд доходить до таких висновків.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборони вчиняти певні дії.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Пункт 6 вказаної Постанови містить роз`яснення про те, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Предметом виниклого між сторонами спору є стягнення боргу за договором позики, що в сумі становить 3 670 633,00 грн.

Отож, проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви про забезпечення позову, враховуючи те, що між сторонами існує спір щодо стягнення боргу, який виник внаслідок позики, оформленої розпискою на суму 62 000,00 доларів США, суд доходить до висновку про наявність підстав для накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в межах ціни позову - 3 670 633,00 грн, до вирішення спору по суті. Суд вважає, що невжиття саме такого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся з позовом до суду.

Суд не вбачає підстав встановлювати відповідачам заборону на відчуження належного їм майна, адже задоволення заяви про забезпечення позову шляхом арешту цього майна за своїм змістом охоплює вказану вимогу.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про забезпечення позову частково, суд дотримується принципів співмірності та пропорційності застосування заходів забезпечення позову, які полягають в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідачів.

Суд звертає увагу, що застосування такого заходу забезпечення позову не обмежує власника майна у праві володіти і користуватися ним.

Також суд вважає за доцільне застосувати зустрічне забезпечення.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Частиною 4 ст. 154 ЦПК України визначено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи ціну позову та можливий обсяг майна, про обтяження якого просить сторона позивача, суд вважає доцільним застосування зустрічного забезпечення з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача відповідно до вимог ч. 4 ст. 154 ЦПК України.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного строку судом має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, також суд роз`яснює, що якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги щодо зустрічного забезпечення у визначений строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення (ч.ч. 8, 9 ст. 154 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково, так як вона обґрунтована та доведена, а також застосувати зустрічне забезпечення у вигляді внесення на депозитний рахунок суду 20 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в межах ціни позову - 3 670 633,00 грн, до вирішення спору по суті.

У задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 20 000,00 грн.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002, ), Тернопільському відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (майдан Перемоги, 1 м. Тернопіль, 46009), Управлінню державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001, ), Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (вул. Стрийська, 5, с. Підгородне, Тернопільський р-н, 47715, ), для негайного виконання.

Ухвала про зустрічне забезпечення може бути оскаржена разом із ухвалою про забезпечення позову або окремо.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_2 ,остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Я. Герчаківська