Справа № 2-і/714/1/24
УХВАЛА

07 лютого 2024 року м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Костишин Н.Я.

секретар судового засідання Ротар М.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню.

Заява обґрунтована тим, що згідно з судовим наказом Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.11.2023 р. з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Вказував, що неповнолітні діти, на користь яких з нього стягнуто аліменти, проживають разом з ним і він несе витрати по їх утриманню.

Вважав, що у відповідності до вимог ст.432 ЦПК України наявні правові підстави для визнання судового наказу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.11.2023 р. таким, що не підлягає виконанню.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник стягувача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи та доводи поданої заяви, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20 листопада 2023 р. Герцаївським районним судом Чернівецької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.7 ч.1 ст.168 ЦПК України у судовому наказі зазначаються повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст.173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено у судовий спосіб захист прав боржника у разі якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, заявник посилався на те, що діти проживають разом з ним і він несе витрати по їх утриманню.

На думку заявника, факт проживання дітей разом з ним свідчить про припинення у нього обов`язку з виконання судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_1 за судовим наказом, яким з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що відсутні підстави для визнання виконавчого документа - судового наказу таким, що не підлягає виконанню, з підстав на які посилається заявник, оскільки існує судове рішення - судовий наказ, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З наведеного слідує, що факт проживання дітей з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері для утримання дітей, є істотною обставиною та може слугувати підставою для звернення батька до суду з позовом про звільнення від сплати аліментів.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, є істотними, але підлягають доведенню при вирішенні спору про звільнення від сплати аліментів, відповідно ж не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

За статтею 432 ЦПК України дослідженню підлягають не обставини припинення обов`язку за судовим рішенням, а лише докази про припинення такого обов`язку.

Ухвалення рішення суду про звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів може бути підставою для звернення до суду із заявою в порядку ст.432 ЦПК України, якою регламентовано порядок та підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Також, суд звертає увагу, що за наявності відкритого виконавчого провадження та досягнення між боржником і стягувачем згоди про припинення зобов`язання за судовим наказом, сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ (ч.2 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу від 20.11.2023 р. про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Керуючись ст.ст.259, 260, 261, 432 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя