Справа № 276/2307/23 Головуючий у 1-й інст. ЗБАРАЖСЬКИЙ А. М.
Категорія 36 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

07 лютого 2024 р. м. Житомир Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого: Борисюка Р.М.,

суддів: Павицької Т.М.,

Трояновської Г.С.,

вирішуючи відповідно до вимог ст.359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року

по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Іршанське комунальне підприємство» Іршанської селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, разом із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання мотивує тим, що вона як споживач незважаючи на те, що відповідач звільнена від сплати судового збору, що відповідає висновкам викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 906/308/20 від 29.11.2023. Крім того, зазначає, що вона є багатодітна мати, тимчасово непрацездатна, тому розмір судового збору перевищує 5% розміру її річного доходу.

Клопотання підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Стаття 6 Конвенції, зокрема, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (див., зокрема, пункт 25 рішення ЄСПЛ від 17.01.1970 у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № 2689/65)).

Отже, оскільки в державі Україні діють апеляційні та касаційні суди, передбачені статтею 6 Конвенції гарантії поширюються також на апеляційний та касаційний перегляд справ.

У пунктах 5961 рішення від 19.06.2001 у справі «Kreuz v. Poland» (заява № 28249/95) ЄСПЛ зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно ч.1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частина 3 вказаної статті передбачає, що з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика палата Верховного суду у п. 61 постанови від 29.11.2023 по справі №906/308/20 зазначила, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою.

Відмова у звільненні від сплати судового збору з тих підстав, що така особа є відповідачем, без дослідження судом доказів, якими відповідач обґрунтовує наявність підстав для застосування пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», завдає шкоди самій суті права відповідача на доступ до суду (п. 62 даної постанови).

Натомість у пункті 61 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою (п. 66 постанови).

Судом установлено, що спір між сторонами виник із договірних зобов`язань, зокрема договору про надання споживчих послуг, тому до спірних правовідносин слід застосовувати ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Крім того, колегія суддів не бере до уваги посилання ОСОБА_1 , що вона є багатодітна мати, тимчасово непрацездатна, та розмір судового збору перевищує 5% розміру її річного доходу, оскільки такі не підкріплені жодними доказами.

У зв`язку з наявністю підстав, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга відповідає вимогам ст.356 ЦПК України, підстав для її повернення або відмови у відкритті провадження не вбачається.

Керуючись ст. ст. 136, 260, 261, 359, 360, 361, 374 ЦПК України, суд,

у х в а л и л а:

Клопотання ОСОБА_1 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору при поданні та розгляді апеляційної скарги на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2023 року.

Копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали надіслати особам, які беруть участь у справі, роз`яснити їх право подати відзив на апеляційну скаргу, заперечення щодо поданих заяв чи клопотань (за їх наявності) у строк до 27 березня 2024 року.

До відзиву додати докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді