Справа № 132/3511/23
Провадження № 2/132/145/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" січня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Безулій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року адвокат Чернілевська Р.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 10.11.2020 на автодорозі М-21 «Виступовичі - Могилів-Подільський», 272-й кілометр за участю транспортного засобу «Skoda Fabia », д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Так, за результатами вказаної дорожньо-транспортної пригоди працівниками патрульної поліції в тому числі відносно водія одного із транспортних засобів, ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, водій автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху не переконалась у безпечності маневру, в результаті чого здійснила зіткнення із транспортним засобом «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо - транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0106395 від 20.05.2020 року, який був дійсним на момент ДТП.

Одразу після ДТП, що мало місце 10.11.2020 Позивач у телефонному режимі повідомив Відповідача про ДТП. Той факт, що Позивач дійсно звертався до Відповідача із відповідною телефонограмою підтверджується зокрема тим, що вказівка на дану обставину міститься в документі під назвою Пояснення потерпілого щодо події, що був заповнений ОСОБА_1 31.12.2020 року.

Зокрема, у графі «Загальна інформація про випадок» в пункті «Телефонограма Так/Ні» зазначено варіант «Так». У вказаному повідомленні Позивач докладно описав усі події дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, страховий комісар оглядав автомобіль Позивача після ДТП, виконав фотозйомку пошкоджень автомобіля, огляд був проведений 10.11.2020, тобто в день ДТП.

За результатами огляду було складено Висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 2347 від 20.08.2022, відповідно до якого ринкова вартість несправного транспортного засобу становить 85 256,85 грн.

Відповідачем також було роз`яснено позивачу, що виплата йому страхового відшкодування буде здійснена після ухвалення судового рішення у адміністративній справі.

Оскільки кримінальне провадження було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області у справі № 132/578/22 від 11.04.2022, що була залишена без змін Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2022, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків розгляду адміністративної справи.

Отримавши вказані рішення суду, зважаючи на роз`яснення Відповідача, Позивач звернувся із письмовою заявою про виплату страхового відшкодування від 29.06.2022, додавши до неї уже копії рішень.

Заява Позивача була направлена рекомендованим поштовим повідомленням через АТ «Укрпошта» та була отримана 08.07.2022, що підтверджується трекінгом поштового відправлення з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».

Проте, відповіді на вказану заяву Позивач так і не отримав.

У зв`язку із цим, представник Позивача, адвокат Чернілевська Р.В., з метою з`ясування причин відсутності страхової виплати в телефонному режимі звернулась до Відповідача. Під час телефонної розмови представнику Позивача посадовою особою Відповідача було повідомлено номер страхової справи, а також повідомлено про те, що виплати у зв`язку із пошкодженням майна Позивача не були здійснені, оскільки в його заяві відсутні реквізити банківського рахунку, на який має надійти виплата.

При цьому, в дійсності Позивач повідомив Відповідачу реквізити свого банківського рахунку та навіть отримав виплату на суму близько 3 400 грн за відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Отже, Відповідач, здійснивши виплату Позивачу шкоди, завдапної здоров`ю фактично визнав наявність у себе зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування.

В телефонній розмові Відповідачем було повідомлено Позивачу, що виплат з відшкодування шкоди, завданої його майну, він має подати ще одну заяву про доотримання страхової виплати, що й було ним вчинено шляхом подачі відповідної заяви від 18.08.2022.

Проте, Листом про прийняте рішення від 22.08.2022 Позивача було повідомлено, що у виплаті страхового відшкодування Позивачу відмовлено у зв`язку із тим, що його заява про виплату страхового відшкодування була подана 19.08.2022, тоді як встановлений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, якщо шкода завдана майну потерпілого становить 1 рік.

Оскарження вказаного рішення до Моторного (транспортного) страхового бюро України не дали жодного результату, Позивачу було запропоновано звернутись до суду.

Завдані позивачу збитки на час звернення до суду не відшкодовані, тому останній звертається до суду з даним позовом та просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 108153,15 грн. та понесені ним судові витрати.

Ухвалою суду від 16.11.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

04.12.2023 року на адресу суду за вх. № 10546/23 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог. Крім того зазначив, що розмір гонорару адвоката є безпідставний та завищений.

20.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Чернілевської Р.В. на адресу суду за вх. № 454/24 від 18.01.2024р. надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задоволити. Крім того, даною заявою представник позивача повідомила, що докази про оплату правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надав до суду відзив, у якому просив суду відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач пропустив річний строк (щодо транспортного засобу) для звернення із заявою до Страховика так і до суду. Позивач майже два роки не вчиняв жодних активних дій для отримання страхового відшкодування, що свідчить про його недобросовісність та небажання реалізовувати надані йому права. Позивач у позовній заяві не наводить та не доводить існування незалежних від Позивача причин пропуску ним річного строку для отримання страхового відшкодування. Окрім цього, Позивач не проявив жодної зацікавленості щодо виплати страхового відшкодування щодо транспортного засобу у межах встановлених строків. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза, згідно полісу ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», становить 2600,00 грн.

Також в прохальній частині відзиву на позов просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 10.11.2020 на автодорозі М-21 «Виступовичі - Могилів-Подільський», 272-й кілометр за участю транспортного засобу «Skoda Fabia », д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода.

Так, за результатами вказаної дорожньо-транспортної пригоди працівниками патрульної поліції в тому числі відносно водія одного із транспортних засобів, ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, водій автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перед зміною напрямку руху не переконалась у безпечності маневру, в результаті чого здійснила зіткнення із транспортним засобом «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області у справі № 132/578/22 від 11.04.2022, що була залишена без змін Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.05.2022, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків розгляду адміністративної справи.

Автомобіль марки «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року справа № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Водночас в ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що як право потерпілого на відшкодування заподіяної шкоди так і кореспондуючий обов`язок страховика (страхової компанії) здійснити його відшкодування виникає на підставі настання страхового випадку - ДТП.

При цьому зазначений закон встановлює як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується.

Із матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на момент дорожньо-транспортної пригоди забезпечена в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0106395 від 20.05.2020 року.Строк дії договору з 21.05.2020 року по 20.05.2021 року.

За вказаним полісом страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000 грн, за шкоду заподіяну майну 130000 грн, розмір франшизи 2600 грн.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпшого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків.

У даному випадку Позивачем були вчинені всі залежні від нього активні дії, спрямовані на здійснення свого права на отримання страхового відшкодування, зокрема ним шляхом телефонограми було повідомлено страховику про ДТП, надано страховому комісару автомобіль для огляду та оцінки пошкодження, крім того Позивач неодноразово звертався до Відповідача із заявами щодо отримання страхового відшкодування, поданими як в усному порядку, так і письмово.

Зокрема, Позивачем було надано Відповідачу Письмові пояснення потерпілого від 31.12.2020, де він детально описує всі обставини дорожньо-транспотрної пригоди.

Ці пояснення були надані трохи більше аніж через місяць після ДТП і підписані уповноваженою особою Відповідача, що є очевидним підтвердженням того, що Позивач, як потерпілий, робив усе можливе для виконання вимог законодавства щодо реалізації свого права на відшкодування матеріальної шкоди, завданої своєму автомобілю.

Так, відповідно до Висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 2347 ринкова вартість КТЗ до пошкодження становила 193 410,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ з урахуванням зносу становить 108 153,15грн. Ринкова вартість аварійного (несправного) КТЗ становить 85 256, 85 грн.

Отже, у даному випадку розмір відновлювального ремонту транспортного засобу після ДТП не перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Отже, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає матеріальна шкода в сумі вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та франшизи, що становить 105 553,15 грн.

Щодо пропуску позивачем річного строку для звернення із заявою як до страховика, так і до суду.

Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак,законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності».

Законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Судом встановлено, що 22.08.2022 року представниками ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за результатами розгляду заявлених обставин події, яка сталась 10 листопада 2020 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «КІА Magentis», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується листом вих. № 378997-3 від 22.08.22 року.

В листі страхової компанії ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 22 серпня 2022 року № 378997-3, зазначено, що на час ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , застраховано в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-106395. Згідно п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або диттю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи те, що заява про страхове відшкодування була поданя 19 серпня 2022 року і була зареєстрована під вхідним № 196, а строк подання заяви про виплату страхового відшкодування сплив 11 листопада 2021 року у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за даним випадком.

Так, згідно положень ст. 33-1.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача до матеріалів позовної заяви додано пояснення потерпілого ОСОБА_1 , яке викладено на бланку ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та є додатком № 1 та містить: № справи 97, дата реєстрації 31 грудня 2020 року, загальна інформація про випадок, який стався 10 листопада 2020 року; відомості про потерпілого (власника) пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 ; інформація про чинні договори страхування; пояснення ОСОБА_1 ; схематичне зображення випадку (а.с. 16).

Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), який викладено на бланку ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», та є додатком № 3, дата та час огляду 31.12.2020 року (а.с. 17).

Висновок про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу №2347 від 20.08.2022 року, замовник оцінки ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», виконавецьоцінки ФОП ОСОБА_3 (а.с. 18-19).

29.06.2022 року ОСОБА_1 , після розгляду матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 (справа № 132/578/22), отримавши постанови, на виконання вимог положень ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів», повторно звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі необхідні документи.

Враховуючи викладені обставини, ОСОБА_1 діяв добросовісно, сприяв страховику у встановлені обставин страхового випадку, та звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, реалізувавши відповідне право, тривалість розгляду справи та встановлення вини ОСОБА_2 у вчинені ДТП, яка мала місце 10.11.2020 року, не залежали від волі позивача. Процесуальна поведінка потерпілого ОСОБА_1 з самого початку реєстрації 31.12.2020 року справи про страхове відшкодування, була спрямована на активну реалізацію волевиявлення з метою отримання страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою устатті 129 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1081,53 грн. згідно квитанцій про сплату №2333-1355-5870-1925 від 09.11.2023 року та № 3003-8119-2060-6402 від 09.11.2023 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1055,37 грн. (105553,15 х 100 : 108153,15 = 97,60%; 1081,53:100 х 97,60% = 1055,57).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи зроблену представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Чернілевською Р.В. заяву від 18.01.2024 року, питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу слід вирішувати у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141, п. 5 ч. 7 ст. 265, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, у разі подання відповідних доказів про оплату правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Тому, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 246 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу року та запропонувати представнику ОСОБА_1 - адвокату Чернілевській Р.В. подати докази щодо розміру понесених ОСОБА_4 судових витрат на професійну правничу допомогу в строк до 23.01.2024 року.

Керуючись ст. ст. 11, 15-16, 258, 267, 1166, 1187-1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. 12, 29, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 81, 89, 141, 211, 247, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальні збитки, спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 105553,15 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ГРУП» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1055,57 гривень.

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу на 09 год. 00 хв. 02 лютого 2024 року та запропонувати представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Чернілевській Р.В. подати докази щодо розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в строк до 23.01.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: