Провадження № 4-с/638/74/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

за участю

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу боржника ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро»,-

ВСТАНОВИВ:

28.06.2024 ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність виконавця, у якій зазначає, що 23.06.2022 судом ухвалено рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчих написів №18600 та №18601 від 16.07.2021, вчинені приватним нотаріусом Бригіда В.О. щодо звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитними договорами. 25.06.2024 із мобільного додатку «Дія» скаржнику стало відомо про те, що приватний виконавець Пашков Ю.Д. без достатньої правової підстави було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Дінеро» грошові кошти на загальну суму 13255,74 грн та на теперішній час продовжується безпідставне стягнення коштів за виконавчими провадженнями №66943559, 66943683 від 24.09.2021. 26.06.2024 скаржник звернувся на електронну адресу приватного виконавця із заявою про закінчення виконавчого провадження та повернення безпідставно стягнути з коштів, на що у телефонній розмові отримав категоричну відмову. У зв`язку з чим скаржник просить визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. в частині незакінчення виконавчих проваджень, скасувати постанови від 01.05.2024.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали скаргу, просили задовольнити, зазначили, що стягнення відбувається до теперішнього часу та приватним виконавцем безпідставно стягнуто 13255,74 грн.

Приватний виконавець Пашков Ю.Д. у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Вайбер» на номер 53, при цьому зазначений номер телефону приватного виконавця вказано у Реєстрі приватних виконавців України. Про причини неявки у судове засідання приватний виконавець Пашков Ю.Д. не повідомив.

За правилами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка приватного виконавця, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вислухавши скаржника, представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 23.06.2022 рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова позов ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Дінеро», треті особи Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Бригіда В.О., Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи №18600 та №18601 від 16.07.2021, вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. щодо звернення стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитними договорами №АG2767507 та №АG3101987.

До скасування виконавчих написів були відкриті виконавчі провадження, з виконання виконавчих написів.

У скарзі ОСОБА_1 вказує, що виконавчі провадження з виконання вказаних виконавчих написів не завершені та триває стягнення грошових коштів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання, зокрема, судових рішень, є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За правилами пункт 1 частини 2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вказує скаржник та підтверджується матеріалами справи приватним виконавцем здійснюється виконання виконавчих написів шляхом відкриття виконавчих проваджень 66943559, 66943683.

П. 1 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено в судовому засіданні виконавчі написи, які виконувались у примусовому порядку, скасовані судом. Отже, виконавчі провадження повинні бути закінчені.

З автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження №66943559, яке відкрито 24.09.2021 завершене, виконавче провадження №66943683, яке відкрите 24.09.2021 завершене.

Аналогічна інформація містить в Автоматизованій системи виконавчих проваджень за параметрами пошуку « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Так, Автоматизована система виконавчого провадження містить запис про завершення виконавчого провадження №66943559 та №66943683, при цьому стягувачем у вказаних виконавчих провадженнях було ТОВ «ФК «Дінеро», боржником ОСОБА_1 .

Тобто, виконавчі провадження завершені.

Що стосується грошових коштів, які були стягнуті за вказаними виконавчими провадженнями , суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/13032/16-ц (провадження № 61-1582зпв18) зазначено, що набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому вона відпала.

Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними.

Оскільки підстава, на якій стягувач набув кошти ОСОБА_1 , відпала у зв`язку із скасуванням виконавчиз написів заявник має право захистити свого права шляхом звернення до суду з позовом у порядку глави 83 ЦК України.

Що стосується стягнення коштів для компенсації витрат на ведення виконавчого провадження - рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог ОСОБА_1 про скасування постанов від 01.05.2024 про прийняття до виконавчого провадження.

Відповідно до частин 4, 5 статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» з дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби. У разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 1-4, 6 частини першої цієї статті приватний виконавець зобов`язаний вирішити питання про його заміщення іншим приватним виконавцем. У зазначених у цій частині випадках заміщення приватного виконавця здійснюється за погодженням із стягувачем на підставі договору, укладеного з іншим приватним виконавцем. У разі відсутності згоди стягувача приватний виконавець повертає виконавчий документ стягувачу або відповідно до рішення стягувача передає його відповідному органу державної виконавчої служби або іншому приватному виконавцю.

У підпункті 10 пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану": у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 3, 4, 6 частини першої статті 42 цього Закону приватний виконавець протягом 10 робочих днів з дня отримання наказу Міністерства юстиції України про зупинення його діяльності зобов`язаний вирішити питання про своє заміщення іншим приватним виконавцем та у той самий строк надати Міністерству юстиції України засвідчену належним чином копію договору про його заміщення іншим приватним виконавцем. Якщо протягом зазначеного строку приватним виконавцем не вирішено питання про заміщення та не надано відповідну копію договору, приватний виконавець, який здійснюватиме його заміщення, визначається Міністерством юстиції України на підставі пропозиції Ради приватних виконавців України. Якщо Радою приватних виконавців України протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту Міністерства юстиції України не надано відповідну пропозицію, приватний виконавець, який здійснюватиме заміщення, визначається Міністерством юстиції України самостійно.

В абзаці 4 пункту 4 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5У, передбачено, що у випадках, передбаченихпунктами 1-4,6частини першої статті 42,підпунктами 4,6пункту 6-1розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (крім випадку зупинення діяльності на підставі пункту 2 частини другої статті 42 цього Закону за поданням ради приватних виконавців регіону або Ради приватних виконавців України), передача виконавчих проваджень здійснюється приватним виконавцем, який на підставі договору заміщує приватного виконавця, діяльність якого зупинена.

Постановами від 26.04.2024 приватним виконавцем Петренком Д.О. передано виконавчі документи з виконання виконавчих написів №18600 та №18601 приватному виконавцю Пашкову Ю.Д. Вказані виконавчі провадження передані у зв`язку з тим, що діяльність приватного виконавця Попляка В.В. припинено. Окрім того, від стягувача надійшов лист, відповідно до якого останній надав свою згоду на передачу виконавчого документа.

Як вбачається з постанов про прийняття виконавчого провадження від 01.05.2024, прийнятими у виконавчих провадженням №66943559 та №66943683 приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. прийняті за обліком АСВП зазначені виконавчі провадження.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, як вбачається з досліджених матеріалів справи , приватним виконавцем Пашкоим Ю.Д. прийнято постанови про прийняття виконавчих проваджень №66943683 та №66943559 з дотриманням ЗУ «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, у зв`язку з чим підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст.18, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги боржника ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дінеро» - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.07.2024.

Суддя І.В. Семіряд