Справа № 464/7211/23 Головуючий у 1 інстанції: Сабара Л.В.
Провадження № 22-ц/811/1576/24
Провадження № 22-ц/811/1577/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року та додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), у якому просив стягнути зі згаданого відповідача на користь позивача 240 089 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, а також 4 800 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 2 448 грн. 89 коп. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 02.08.2023 року на АДРЕСА_1 транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності, внаслідок загоряння транспортного засобу марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_2 , отримав технічні пошкодження і згідно зі Звітом № ФД-0237 про оцінку вартості відновлювального ремонту, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , вартість його відновлювального ремонту становить 240 089 грн. 40 коп. (без ПДВ).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника автомобіля марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , на момент вказаного випадку застрахованою не була, у зв`язку з чим позивач з метою отримання коштів на відшкодування завданої шкоди звернувся до МТСБУ, однак отримав відмову: з посиланням на відсутність правових підстав для виплати такого відшкодування.

Покликаючись на те, що внаслідок загоряння автомобіля відповідача було пошкоджено транспортний засіб позивача, позивач (з посиланням на ст. ст. 22, 1166, 1192 ЦК України) просив стягнути з відповідача 240 089 грн. 40 коп. матеріальної шкоди, а також 4 800 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 2 448 грн. 89 коп. судового збору (а.с. 1-4).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (а.с. 163-170).

Додатковим рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року було задоволено заяву представниці МТСБУ про вирішення питання розподілу судових витрат (а.с. 174-177) та стягнуто з позивача на користь МТСБУ 1 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 207-209).

Вищезгадані судові рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає необґрунтованими висновки суду про те, що «позивачем не надано будь-яких доказів щодо розміру понесених витрат та втрат, що в силу ст. 22 ЦК України вважаються збитками, а тому не доведено розміру завданої шкоди», оскільки Звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту відповідачем не оскаржувався, клопотання про проведення судової експертизи на предмет вартості відновлювального ремонту позивача до суду не подавалося, а «ремонтні роботи автомобіля (позивачем) були проведені за власні кошти» (а.с. 215-219).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 227-228).

Представник МТСБУ надіслала до суду Відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані позивачем судові рішення без змін (а.с. 234-240).

Відповідач ОСОБА_2 , отримавши 15.06.2024 року апеляційну скаргу позивача та вищезгадану ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 травня 2024 року (а.с. 247), свого відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав, так само, як не подав до суду першої інстанції свого відзиву (пояснень, заперечень тощо) на позов з запереченнями проти позову (стаття 178 ЦПК України).

Клопотань про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (а, відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає) те, що:

-02.08.2023 року приблизно о 00:45 год. на АДРЕСА_1 мала місце пожежа, яка виникла в автомобілі марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 (який на праві власності належить відповідачу ОСОБА_2 і який був припаркований та не рухався), в результаті якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль «Mitsubishi Outlander», р.н. НОМЕР_1 (а.с. 6-9, 14-20);

-цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як власника автомобіля марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , застрахованою не була;

-згідно Звіту про причину виникнення пожежі, найбільш ймовірною причиною її виникнення стала несправність електричної системи автомобіля «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_2 , який належить відповідачу ОСОБА_2 (а.с. 14-20).

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що «особою, яка відповідно до закону зобов`язана нести відповідальність» за пожежу та (відповідно) за завдану цією пожежею шкоду є відповідач: цей висновок суду, наведений у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, ніким з учасників справи (в тому числі і відповідачем) не оскаржується.

Відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, що позивачем на момент розгляду даної справи судом першої інстанції автомобіль вже було відремонтовано, однак «позивачем не надано будь-яких доказів щодо розміру понесених витрат та втрат, що в силу ст. 22 КК України вважаються збитками, а тому не доведено розміру завданої шкоди, що є обов`язковою умовою для захисту порушеного права в порядку визначеному ст. 1187 ЦПК України».

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем до позову було долучено Звіт № ФД-0237 про оцінку вартості відновлювального ремонту, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , згідно якого вартість відновлювального ремонту позивача становить 240 089 грн. 40 коп. (без ПДВ) (а.с. 21-56).

Відтак, саме відповідач (як «особа, яка відповідно до закону зобов`язана нести відповідальність» за пожежу) мав би подати до суду (виходячи з принципу змагальності сторін, який передбачений статтею 12 ЦПК України) належні та допустимі докази того, що наведена у вищезгаданому Звіті … вартість відновлювального ремонту автомобіля є завищеною (свої зауваження на наведене у цьому Звіті, клопотання про призначення експертизи або про виклик у судове засідання суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 тощо).

Натомість, жодних заперечень на наведене у цьому Звіті … відповідачем до суду подано так і не було.

Так само, як не було подано до суду жодних клопотань про призначення судової експертизи на предмет встановлення розміру заподіяної позивачу в результаті пожежі шкоди.

Позивач, як власник автомобіля і потерпіла особа, вправі відремонтувати пошкоджений в результаті пожежі автомобіль і власними силами: за відсутності при цьому у нього фіскальних чеків про понесені при цьому грошові видатки, оскільки саме такий спосіб полагодження пошкодженої речі не суперечить чинному законодавству (див., зокрема, ст. 1192 ЦК України), однак зовсім не означає відсутність у власника цієї речі збитків.

За вищенаведених обставин в їх сукупності (зокрема безспірності та доведеності факту заподіяння позивачу майнової шкоди саме відповідачем) колегія суддів приходить до висновку про те, що суд не вправі був відмовити позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

В той же час, відповідач жодних доказів (клопотань тощо) на спростування саме розміру заявлених позовних вимог до суду не подав.

За наведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1) і що у випадку, коли суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей же суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13).

За подачу позову позивачем сплачено 2 448 грн. 89 коп. судового збору (а.с. 5), а за подачу апеляційної скарги - 3 673 грн. 40 коп. судового збору (а.с. 214). Відтак, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає також і 6 122 грн. 29 коп. згаданих судових витрат.

Частиною 12 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Як зазначено в описовій частині рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року, «представник третьої особи (в судовому засіданні) повідомила, що позов необґрунтований та до задоволення не підлягає». МТСБУ, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, згадане не оскаржувала.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, МТСБУ заперечувало позовні вимоги. Наведене також стверджується і Відзивом МТСБУ на апеляційну скаргу, у якому згадана третя особа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані позивачем судові рішення без змін (а.с. 234-240).

За наведеного відсутні правові підстави для задоволення заяви представниці МТСБУ про стягнення з позивача на користь МТСБУ 1 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року також підлягає до скасування.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2024 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 240 089 грн. 40 коп. матеріальної шкоди.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 240 089 грн. 40 коп., що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 240 089 грн. 40 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 квітня 2024 року і додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року скасуватита ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 251 011 (двісті п`ятдесят одну тисячу одинадцять) грн. 69 коп., з яких:

-240 089 грн. 40 коп. на відшкодування матеріальної шкоди;

-4 800 грн. 00 коп. - витрати за проведення експертного дослідження;

-6 122 грн. 29 коп. - судові витрати.

Моторному (транспортному) страховому бюро України відмовити у задоволенні заяви про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 29 липня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.