ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4263/22 Номер провадження 22-ц/814/896/24Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є.В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дударенко Анни Михайлівни, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс», на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного текста судового рішення 13 жовтня 2023 року) у справі за заявою адвоката Степаненко Оксани Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

20.09.2023 адвокат Дударенко А.М., представник ТОВ "Гелексі Фінанс", звернувся до суду з заявою про відшкодування витрат на правову допомогу з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і доказами на підтвердження розміру витрат, просив стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ "Гелексі Фінанс" витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 5 360 грн.

В обґрунтування заяви вказував, що 13.09.2023 року Ленінським районним судом м.Полтави розглянуто заяву адвоката Степаненко О.В. в інтересах ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення та відмовив у задоволенні зазначеної заяви. Під час слухання справи представник ТОВ "Гелексі Фінанс" заявила, що подасть докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи та які просить стягнути з відповідача, у п`ятиденний строк після ухвалення судом рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 02 жовтня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Адвокат Дударенко А.М., представник ТОВ "Гелексі Фінанс", в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі та стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства витрати на правничу допомогу у розмірі 5 360 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що представником товариства ще у позові надано попередній розрахунок витрат на правову допомогу, у письмових запереченнях на заяву адвоката Степаненко О.В., представника ОСОБА_1 , і у судовому засіданні 13 вересня 2023 року представником Товариства заявлялося про надання доказів, що підтверджують розмір витрат, яка сторона понесла на правничу допомогу. Представником товариства заяву про стягнення витрат на правову допомогу разом з доказами надано своєчасно.

В апеляційній скарзі висловлена згода з висновками суду першої інстанції, що із заявою про розстрочення виконання рішення суду адвокат Степаненко О.В. зверталась лише в інтересах ОСОБА_1 , а тому не має підстав для покладення витрат на правову допомогу солідарно на обох відповідачів і суд мав стягнути витрати лише з ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, в провадженні Ленінського районного суду м.Полтави перебувала цивільна справа № 553/4263/22 (провадження № 2/553/811/2023) за позовом ТОВ "Гелексі Фінанс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 24.04.2023 позов ТОВ "Гелексі Фінанс" задоволено частково - стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ТОВ "Гелексі Фінанс" заборгованість за Договором № 21-09-21-01-І надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 21.09.2021 в сумі 139 650 грн 00 коп.; в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено; стягнуто зі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ТОВ "Гелексі Фінанс" судовий збір в сумі по 1 047 грн 37 коп. з кожного.

Додатковим рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 30.05.2023 доповнено резолютивну частину рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 24 квітня 2022 року у справі № 553/4263/22 (провадження № 2/553/811/2023) за позовом ТОВ "Гелексі Фінанс" до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме:

стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "Гелексі Фінанс" витрати на правову допомогу в сумі 2 892 грн 64 коп.,

стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ТОВ "Гелексі Фінанс" витрати на правову допомогу в сумі 1 394 грн 03 коп.,

стягнуто з ТОВ "Гелексі Фінанс" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 4 569 грн 40 коп.,

стягнуто з ТОВ "Гелексі Фінанс" на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 6 597 грн 11 коп.

Рішення суду і додаткове рішення учасниками справи в апеляційному порядку не оскаржувались та набрали законної сили. За заявою представника стягувача ТОВ "Гелексі Фінанс" 19.06.2023 видано виконавчі листи.

У липні 2013 року адвокат Степаненко О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 24.04.2023 за позовом ТОВ "Гелексі Фінанс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 13.09.2023 в задоволенні заяви адвоката Степаненко О.В. в інтересах ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ "Гелексі Фінанс" про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ч.1-3 ст. 134 ЦПК України представником Товариства у письмовому запереченні на заяву адвоката Степаненко О.В., представника ОСОБА_1 , не наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, а лише зазначено, що докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу буде надано у встановлений ЦПК України строк.

Суд зауважив, що із заявою про розстрочення виконання рішення суду адвокат Степаненко О.В. зверталась лише в інтересах ОСОБА_1 , тоді як представник ТОВ "Гелексі Фінанс" адвокат Дударенко А.М. у заяві про стягнення витрат на правову допомогу просить покласти витрати на правову допомогу солідарно на ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , не навівши жодного правового обґрунтування вимоги, пред`явленої до ОСОБА_2 ..

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з такого.

За приписами ч.1, ч.3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року (справа № 725/42/21-ц) викладена така правова позиція щодо застосування норми ст.134 ЦПК України.

«Водночас аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Отже, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції обґрунтовано задовольнив клопотання про стягнення на користь заявника витрат на професійну правничу допомогу на підставі частини другої статті 134 ЦПК України, якою передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.»

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом першої інстанції та визнається сторонами, в запереченні на заяву про розстрочення виконання рішення представником Товариства зазначено про намір в подальшому подати докази, які підтверджують понесені стороною витрати на правову допомогу (договір про надання правової допомоги, перелік виконаних робіт), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Адвокат Дударенко А.М. брала участь в судовому засіданні з розгляду заяви про розстрочення виконання судового рішення в режимі відеоконференції та до завершення розгляду справи зробила заяву про те, що докази витрат на правову допомогу будуть надані ними в строк, встановлений в ч.8 ст.141 ЦК України, і вчасно направила до суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу та відповідні документи.

Тобто, адвокат Дударенко А.М., представник ТОВ "Гелексі Фінанс", своєчасно і у повному обсязі виконала вимоги ЦПК України щодо порядку заявлення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу і надання відповідних доказів.

За таких обставин, відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у запереченнях на заяву про розстрочення виконання рішення суду з урахуванням стадії розгляду справи процесуальні питання, пов`язані з виканням рішення суду, не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Згідно із висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21), додатковій постанові від 07 грудня 2023 року у справі № 161/4569/22 (провадження № 61-12220св22) та інш.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася ТОВ "Гелексі Фінанс" на підставі договору про надання правової допомоги № 88 від 17 жовтня 2022 року (а.с.4).

У підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 88 від 17 жовтня 2022 року (а.с.4-6), копію акту приймання-передачі виконаних робіт №5 від 27 липня 2023 року (а.с.7), копію платіжної інструкції про оплату послуг за актом виконаних робіт №5 від 27.07.2023 (а.с.8), копію акту приймання-передачі виконаних робіт №6 від 13 вересня 2023 року (а.с.9), копію платіжної інструкції про оплату послуг за актом виконаних робіт №6 від 13.09.2023 (а.с.14)

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 360 грн не є розумним та співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Спір у цій справі не належить до категорій справ значної складності, обсяг матеріалів справи не є значним, для професійних досвідчених адвокатів така категорія справ не становить надмірної складності, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, тобто не займає багато часу на виготовлення документів та збору додатків до них.

Так, представництво інтересів Клієнта у цивільній справі № 553/4263/22, що розглядається Ленінським районним судом міста Полтави за позовом ТОВ "Гелексі Фінанс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підготовка та направлення до Ленінського районного суду м.Полтави письмових заперечень на заяву відповідачів про розстрочення виконання рішення» та «представництво інтересів Клієнта у цивільній справі № 553/4263/22, що розглядається Ленінським районним судом міста Полтави за позовом ТОВ "Гелексі Фінанс" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 участь представника у судовому засіданні з розгляду заяви відповідачів про розстрочення виконання рішення, що призначене на 11 год. 00 хв. 13 вересня 2023 року у режимі відеоконференції поза приміщенням суду» за актами приймання- передачі № 5 та № 6 по своїй суті є однією дією підготовка та направлення до Ленінського районного суду м. Полтави письмових заперечень на заяву відповідачів про розстрочення виконання рішення та представництво інтересів Клієнта у цивільній справі № 553/4263/22 при розгляді заяви про розстрочення виконання рішення.

Таким чином, враховуючи суть спору та категорію складності справи при розгляді заяви про розстрочення виконання рішення, 5 360 грн є завищеним розміром оплати даних послуг і підлягає зменшенню до 1 000 грн, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Гелексі Фінанс».

Відповідно п.22 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

Порядок повернення помилково сплаченого судового збору визначений ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу адвоката Дударенко Анни Михайлівни, представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс», задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 12 жовтня 2023 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс» про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , мешк. АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гелексі фінанс» (ЕДРПОУ 42305986, м.Київ, 03150, вул. Предславинська 28, оф. 401) витрати, понесені на правову допомогу, у розмірі 1 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови 05 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов