Справа № 703/3819/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 02 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 02 серпня 2021 року. Відповідач отримав кредитну картку, йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 43000 гривень.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, банк керувався п.п.2.1.1.2.5 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором він виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а останній в порушення норм закону та умов договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями у зв`язку з чим, станом на 17 липня 2023 року має заборгованість в розмірі 50428 грн. 54 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 42903 грн. 09 коп., заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 7525 грн. 45 коп.

Посилаючись на вказані обставини та те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк», позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 50428 грн. 54 коп., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн. в примусовому порядку.

Ухвалою судді від 13 грудня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 10 січня 2024 року відповідач ОСОБА_1 на електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково, та не заперечував щодо стягнення з нього залишку заборгованості у розмірі 39241 грн. 73 коп. Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на день розгляду справи є неактуальним. Зауважив, що з урахуванням суми коштів, що були сплачені ним на користь позивача у період з 17 липня 2023 року по 09 січня 2024 року, залишок заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 09 січня 2024 року становить 39241 грн. 73 коп. На підтвердження вказаних обставин, відповідач приєднав до відзиву виписку по власному картковому рахунку № НОМЕР_1 за договором SAMDNWFC0 від 02 серпня 2021 року за період з 01 липня 2023 року по 09 січня 2024 року. Крім того зазначив, що в подальшому зобов`язується погасити заборгованість.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. Так, 02 серпня 2021 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту б/н, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на умовах, викладених в Умовах та правилах надання банківських послуг та тарифах банку у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.

02 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено 7 видів кредитних карток, однакова відсоткова ставка в розмірі 0, 00001% річних, різні процентні ставки поза межами пільгового періоду, різні нарахування процентної ставки (а.с. 27-31).

Крім того, 02 серпня 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг (а.с. 16-26).

У підписаній відповідачем заяві про приєднання до Умов та правил надання послуг наявні умови щодо кредитного ліміту, строку кредитування, процентна ставка базова та процентна ставка, яка нараховується у випадках неналежного виконання Умов та правил надання послуг.

На виконання умов договору від 02 серпня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було відкрито рахунок, видано картку № НОМЕР_2 тип картки -«Універсальна» з терміном дії до 02/25 та встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000 грн., який в подальшому було збільшено до 43000 грн. (а.с. 14,15).

Із довідки про зміну кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 вбачається, що відповідачу встановлено початковий кредитний ліміт в розмірі 1000 грн., старт карткового рахунку відбувся 02 серпня 2021 року. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 43000 грн., після чого зменшено до 0 грн. 00 коп. (а.с.14).

Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою за договором б/н, укладеним з відповідачем за період з 02 серпня 2021 року по 19 липня 2023 року (а.с. 10-13).

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах.

Із розрахунку заборгованості, наданого банком вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 17 липня 2023 року становить 50428 грн. 54 коп., яка складається з наступного: заборгованість за простроченим тілом кредиту 42903 грн. 09 коп., заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом 7525 грн. 45 коп. (а.с.7-9).

Даний розрахунок заборгованості суд визнає достовірним та правильним, приймаючи до уваги як належний та допустимий доказ, що відповідає вимогам ст.ст. 78-80 ЦПК України, оскільки вказаний розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розрахунок нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 17 липня 2023 року, відповідачем не надано.

Із розрахунку заборгованості та виписки за картрахунком відповідача чітко вбачаються всі операції по зняттю (використанню) кредитних коштів, а також всі операції з часткового погашення заборгованості.

Таким чином судом встановлено, що позичальник ОСОБА_1 кредитні кошти отримав, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 02 серпня 2021 року належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості позичальника перед Банком станом на 17 липня 2023 року в розмірі 50428 грн. 54 коп., що стверджується розрахунком заборгованості та випискою за вказаним Договором за період з 02 серпня 2021 року по 19 липня 2023 року (а.с. 7-13).

Разом з тим, судом встановлено, що після звернення позивача до суду із вказаним позовом, відповідачем ОСОБА_1 щомісячно здійснювались платежі з погашення заборгованості за вказаним кредитним договором. Так, відповідачем надано виписку АТ КБ «Приватбанк» по власному картковому рахунку № НОМЕР_1 за договором SAMDNWFC0 від 02 серпня 2021 року за період з 01 липня 2023 року по 09 січня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплачував на користь АТ КБ «Приватбанк» щомісячні платежі за кредитним договором SAMDNWFC0 від 02 серпня 2021 року. Так, 31 липня 2023 року сплачено 2000 грн.; 04 серпня 2023 року сплачено 475 грн.; 26 серпня 2023 року сплачено 2500 грн.61 коп.; 18 вересня 2023 року сплачено 475 грн.; 23 вересня 2023 року сплачено 254 грн.; 28 вересня 2023 року сплачено 2330 грн.40 коп.; 17 жовтня 2023 року сплачено 575 грн.; 27 жовтня 2023 року сплачено 1556 грн. 80 коп.; 25 листопада 2023 року сплачено 1020 грн. Всього ж позивачем у період з 31 липня 2023 року по 25 листопада 2023 року сплачено 11186 грн. 81 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2021 року. Залишок заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 09 січня 2024 року становить 39241 грн. 73 коп.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором від 02 серпня 2021 року у розмірі 50428 грн. 54 коп. підлягає до часткового задоволення, а саме підлягає стягненню заборгованість за кредитом за вирахуванням суми платежів здійснених відповідачем ОСОБА_1 після звернення позивача до суду із вказаним позовом, тобто підлягає стягненню залишок заборгованості в розмірі 39241 грн. 73 коп. (50428 грн. 54 коп. - 11186 грн. 81 коп.).

Суд зауважує, що наявність заборгованості у вказаному розмірі (39241 грн. 73 коп.) підтверджується доданою до матеріалів справи випискою АТ КБ «Приватбанк» по картковому рахунку № НОМЕР_1 за договором SAMDNWFC0 від 02 серпня 2021 року, відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 01 липня 2023 року по 09 січня 2024 року.

Сторонами не надано суду доказів на спростування факту наявності заборгованості у вказаному розмірі.

Відповідно до ст. ст. 11, 13 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до cт. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до cт. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз. 1 ч. 1 cт. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з cт. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наведеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти отримав та користувався ними, однак, свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 02 серпня 2021 року не виконав, так як не здійснював платежів достатніх для погашення кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відтак, у зв`язку із невиконанням належним чином зобов`язання за вказаним договором, наявні підстави для стягнення заборгованості за порушення норм законодавства та умов кредитного договору, а саме підлягає стягненню залишок заборгованості за кредитом за вирахуванням суми платежів здійснених відповідачем ОСОБА_1 після звернення позивача із вказаним позовом то суду, що становить 39241 грн. 73 коп. (50428 грн. 54 коп. - 11186 грн. 81 коп.).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором перед АТ КБ «Приватбанк», тому наявні правові підстави для стягнення з нього, як із позичальника, на користь банку залишку заборгованості за кредитним договором, з врахуванням сплачених ним сум, у розмірі 39241 грн. 73 коп.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 2684 грн. 00 коп. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № ZZ426B1UWB від 26 липня 2023 року, а тому, з врахуванням того, що часткову оплату суми заборгованості за кредитним договором відповідачем було здійснено вже після звернення позивача до суду із вказаним позовом, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 546, 548, 549, 610, 626, 628, 629, 638, 1050, 1054-1056 ЦК України, ст.ст. 10, 141, 206, 264, 265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 02 серпня 2021 року у розмірі 39241 грн. 73 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 гривні, а всього 41925 (сорок одну тисячу дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 73 (сімдесят три) коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Ю. В. Крива