Номер провадження: 22-ц/813/2173/24
Справа № 522/4391/23
Головуючий у першій інстанції Шестакова Я.В.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Єргієв Дмитро Ігорович,

на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним вище позовом, у якому просила стягнути з ТОВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 69 257,34 грн та витрати на евакуацію автомобіля у розмірі 600 грн; стягнути з ОСОБА_2 майновий збиток (різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка стягується зі страхової компанії) у розмірі 34 824 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, а також витрати по оплаті висновку експерта у розмірі 3 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 березня 2020 року о 18 годині 25 хвилин у м. Одесі по вулиці Академіка Корольова, 28 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки HYUNDAI, модель ACCENT, д.р.н. НОМЕР_1 , власником якого є позивачка, транспортного засобу марки TOYOTA, модель CAMRY, д.р.н. НОМЕР_2 , та транспортного засобу марки AUDI, модель А5, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2020 року у справі № 520/6497/20 ОСОБА_2 , водія AUDI А5, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнано винною у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку експерта № 6703, експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, автомобіля HYUNDAI ACCENT, д.р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталася 05 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту цього автомобілю становить 145 348,51 грн, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 94 190,25 грн.

Водночас фактичні витрати позивачки, відповідно до акту виконаних робіт від 11 червня 2020 року, на відновлювальний ремонт автомобіля HYUNDAI ACCENT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після ДТП становлять 134 824,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія AUDI А5, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП застрахована в ТОВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» (поліс №АО2017081), розмір франшизи 0 грн. Розмір страхових сум на одного потерпілого, відповідно до чинного на момент виникнення спірних правовідносин, національного законодавства становить 100 000 грн.

02 червня Страхова компанія сплатила на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 30 742,66 грн.

Отже, на думку позивачки зі страховика підлягає стягненню різниця між повною та фактично сплаченою сумами страхового відшкодування, а з ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 1194 ЦК України різниця між фактично завданим розміром шкоди та страховою виплатою, а також витрати понесені позивачкою на замовлення експертного висновку №6703 та, ураховуючи завдані позивачці емоційні страждання, понесені нею витрати на відновлення психічного стану, відпочинок після ДТП, тощо, моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 10 000 грн.

18 липня 2023 року від ОСОБА_2 надійшло клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, в обґрунтування якого зазначила, що у неї існують сумніви щодо того, що виконані ремонтні роботи автомобіля Hyundai Accent, д.р.н. НОМЕР_1 , були направлені саме на усунення пошкоджень, отриманих зазначеним автомобілем внаслідок ДТП, яка відбулась 05 березня 2020 року. З метою визначення точного розміру завданої позивачці матеріальної шкоди просила призначити автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м. Одеса, вул. Рішельєвська, 8) на вирішення експерту поставити питання: Чи відповідають виконані ремонтні роботи з відновлення автомобіля Hyundai Accent, д.р.н. НОМЕР_1 , які вказані в акті виконаних робіт від 11 червня 2020 року, усуненню пошкоджень, завданих саме внаслідок ДТП, яка відбулася 05 березня 2020 року?

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_2 та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу.

15 серпня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, на вказане судове рішення у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги, судом першої інстанції залишено поза увагою, що у справі вже проведено експертизу, висновок якої, за №6701-1 від 23 квітня 2022 року, міститься у матеріалах справи, проте призначаючи експертизу у справі, у оскаржуваній ухвалі суд не зазначив чи така є додатковою, комплексною чи повторною, тощо. Також скаржниця зазначила про відсутність у тексті оскаржуваної ухвали мотивів необхідності призначення у справі ще однієї експертизи. Окремо у апеляційній скарзі викладенні зауваження щодо недотримання ОСОБА_2 вимог ЦПК України при подачі відповідної заяви про призначення у справі автотоварознавчої експертизи.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду не надходило.

19 січня 2024 року на електрону пошту апеляційного суду ТОВ «СК «ГАРДІАН» надіслало клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

У судове засідання сторони будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи не з`явилися, із заявами (клопотанням) про відкладення розгляду справи не зверталися, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до приписів статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.

Задовольняючи клопотання відповідачки ОСОБА_2 про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на предмет та підстави позову проведення у справі такої експертизи необхідно для з`ясування усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та всебічного її розгляду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, зважаючи на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків (п. 1); проведення експертизи в суді повинно здійснюватися з додержанням правил, передбачених процесуальним законом.

Суд з`ясовує обставини, що мають значення для дачі експертного висновку; пропонує учасникам судового розгляду письмово подати питання, які вони бажають порушити перед експертами; оголошує ці питання, а також питання, запропоновані судом; заслуховує думки учасників судового розгляду з приводу поданих питань; у нарадчій кімнаті обмірковує всі питання, виключає ті з них, що виходять за межі компетенції експерта або не стосуються предмета доказування, формулює питання, які він порушує перед експертом з власної ініціативи, остаточно визначає коло питань, що виносяться на вирішення експертизи, і виносить ухвалу (постанову) про її призначення; оголошує в судовому засіданні ухвалу (постанову) про призначення експертизи і вручає її експертові; після проведення експертом досліджень, складання й оголошення експертного висновку приєднує його до справи; допитує експерта з метою роз`яснення й доповнення ним висновку.

Порядок призначення судової експертизи, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертизи та оформлення її результатів визначається Законом України "Про судову експертизу", Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, науково - методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (ст. 1 Закону України "Про судову експертизу").

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це складений у визначеному законодавством порядку докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування, та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну (ч. 5ст. 103 ЦПК України).

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (ч. 6 ст. 103 ЦПК України).

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо відсутності підстав для призначення у справі вказаної вище експертизи, оскільки у справі міститься висновок експертизи за №6701-1 від 23 квітня 2022 року, колегія суддів зауважує про таке.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З огляду на вказане, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Заперечуючи проти заявлених позивачкою вимог, ОСОБА_2 висловила сумніви, зокрема, стосовно того, що відновлювальний ремонт автомобіля HYUNDAI ACCENT, д.р.н. НОМЕР_1 , було проведено виключно для усунення шкоди завданої ДТП, яка сталась 05 травня 2020 року, тож таким, що відповідає принципу змагальності, є заявлення нею клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та його задоволення судом першої інстанції.

Крім того, щодо посилань скаржниці про те, що у матеріалах справи вже міститься висновок експерта за №6701-1 від 23 квітня 2022 року, колегія суддів зауважує, що такий містить висновки про вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику вказаного вище автомобілю. Водночас предметом дослідження у призначеній оскаржуваною ухвалою експертизи є відповідність проведених виконаних ремонтних робіт з відновлення автомобіля Hyundai Accent, д.р.н. НОМЕР_1 , що вказані в акті виконаних робіт від 11 червня 2020 року, пошкодженням, завданих саме внаслідок ДТП, яка відбулася 05 березня 2020 року.

Посилання скаржниці стосовно того, що подане відповідачкою клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи не відповідає вимогам ЦПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки таке прийнято та розглянуто судом.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до суб`єктивного тлумачення скаржницею процесуальних норм, і не спростовують правильного висновку про задоволення клопотання відповідачки ОСОБА_2 та призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи з вказаних вище підстав.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає вірним та обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення вказаного питання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник-адвокат Єргієв Дмитро Ігорович, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова