ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1088/24 Справа № 207/1025/22 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено частково .

Заборонено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , відчужувати нерухоме майно , а саме : однокімнатну квартиру (реєстраційний номер майна 25330764), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,0 метрів квадратних, житловою площею 17,3 метрів квадратних .

У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить суд скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу задовольнити.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Статті 149 та 150 ЦПК України містять підстави та види забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

У відповідності до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України які викладені в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкурентним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу за захистом яких заявник звертається до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забороняючи ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_1 , відчужувати нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру (реєстраційний номер майна 25330764), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,0 метрів квадратних, житловою площею 17,3 метрів квадратних, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем надано докази в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову, а невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Однак, суд першої інстанції належним чином не перевірив хто саме є власником вказаної квартири.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2

25.11.2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 укладено договір довічного утримання.

Відповідно до п.1.1. предметом договору є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно власником квартири (реєстраційний номер майна 25330764), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного реєстру правочинів 25.11.2008 року зареєстровано договір довічного утримання, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та власником якої є ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_2 .

Однак, суд першої інстанції на зазначене належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову.

Враховуючи зазначене, оскаржувана ухвала суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає до скасування з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПО С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 липня 2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: