Справа № 585/4450/23
Номер провадження 2/585/91/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Цвєлодуб Г.О.,

секретаря судового засідання Салій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів шляхом збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року, стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 року. Мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року по справі №585/3608/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі по 450 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є працездатною особою, інших дітей немає, на його утриманні непрацездатних осіб також немає, у 2022 році призвався до лав ЗСУ та отримує відповідне грошове забезпечення та премії, передбачені законодавством. Враховуючи щоденну потребу дітей у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійного зростання цін на товари та послуги для дітей, крім того, з часу присудження аліментів рівень життя значно підвищився, розмір аліментів, які стягнуті з відповідача, на сьогоднішній день не відповідає навіть мінімальному розміру, визначеному законом, у зв`язку з чим, визначений раніше судом розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дітей, що свідчить про погіршення майнового стану отримувача аліментів.

Ухвалою від 29.11.2023 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

13 грудня 2023 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в позові, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними і незаконними, оскільки він добросовісно сплачує щомісячно аліменти в розмірі 1500 грн., в повній мірі забезпечував і на даний час по мірі своїх можливостей забезпечує всі умови для проживання, утримання, виховання, фізичного, розумового та культурного розвитку дитини, при цьому на даний час має вкрай незадовільний стан здоров`я.

Позивач в заяві до суду позов підтримала, просила вимоги задовольнити та справу розглядати у її відсутність.

Відповідач до суду не з`явився, проте належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що сторони по справі колишнє подружжя. Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23.09.2019 (а.с.6).

Позивач та відповідач є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2016 року по справі №585/3608/16-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 2 вересня 2016 року(а.с. 7).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про встановлення фактичного місця проживання дитини (а.с. 8).

Згідно довідки Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області № 110541 від 11.12.2023 по матеріалам виконавчого провадження № 52602598, відкритого 11.10.2016 р. на підставі виконавчого листа № 585/3608/16-ц, виданого 03.10.2016 р. Роменським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, заборгованість зі сплати аліментів станом на 08.12.2023 відсутня (а.с. 29).

Як вбачається з поданих квитанцій ОСОБА_2 сплачує аліменти ОСОБА_1 в розмірі 1500 грн. щомісячно (а.с. 32-41).

Відповідач має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується медичною карткою, консультаційними висновками та виписками з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 42-50).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Суду України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшенні здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року № 459/2181/17.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Відтак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів, передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей мінімальний розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням.

Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв`язку з такими змінами, зокрема Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи, що утримувати дітей зобов`язані обоє батьків, а також те, що позивачем не надано та судом не здобуто в ході розгляду справи жодних належних та допустимих доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що могло бути підставою для зміни визначеного розміру аліментів.

При цьому, судом враховано, що відповідач сплачує щомісячно аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог, викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Згідно ч. 7 ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що суд дійшов висновку про залишення позову без задоволення, ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі положень ст. ст. 181, 182, 191, 199, 200 СК України, ст. ст. 258-259,263,264,265, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів шляхом збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитись у приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області 02 лютого 2024 року або на сайті суду за відповідним номером справи.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ