Єдиний унікальний номер 725/3957/22
Номер провадження 2-др/725/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці заяву представника позивача - адвоката Кутровської Н.М. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правову допомогу та експертизу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року адвокат Кутровська Н.М., діючи в інтересах позивача за первісним позовом - ОСОБА_2 , звернулась до суду з вище вказаною заявою в якій просила постановити додаткове рішення відповідно до якого задовольнити заяву про компенсацію судових витрат на правничу допомогу та витрат на проведення оцінки майна і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 26400 грн. та за послуги з виготовлення висновку автотоварознавчої експертизи в сумі 3000 грн.

В обґрунтування вказаної заяви вказувала, що саме такий розмір судових витрат був понесений позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції на підтвердження чого долучила розрахунок, акт від 25.09.2023 року, копії рахунків, акт від 01.12.2022 року та квитанцію про оплату.

В судове засідання позивач не з`явилась, в її інтересах діяла представник, яка заяву підтримала просила задовольнити, при цьому звернулась до суду з усним клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу та експертизу, посилаючись на те, що позивач очікувала завершення розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви адвоката Кутровської Н.М. з підстав зазначених ним у відповідному письмовому запереченні. Зокрема, поставив під сумнів достовірність долучених до заяви доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, вважав такі витрати необґрунтованими та завищеними, звертав увагу на те, що питання про розподіл понесених витрат під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може бути вирішене судом першої інстанції, а також просив врахувати, що первісний позов задоволено частково, а тому питання про відшкодування судових витрат має вирішуватись пропорційно до розміру задавлених вимог. Також, акцентував увагу на пропуску встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку.

За наслідками розгляду відповідної заяви про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною другою ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до поданого позивачем попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, який викладений у тексті позовної заяви, позивач очікувала понести витрати на правову допомогу в сумі 15000 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.05.2024 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_2 задоволено частково; визнано транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ; в порядку поділу спільного майна подружжя - припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на транспортні засоби марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 , виділивши у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , транспортний засіб марки HYUNDAI TUCSON 2018 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , а у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНООКПП НОМЕР_5 , транспортні засоби марки MERSEDES SPRINTER 311, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 та CHEVROLET VOLT, номер кузова/шасі НОМЕР_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки в розмірі 103490 грн. (сто три тис. чотириста дев`яносто грн.); в задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 2600 грн. та в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль відмовлено.

В подальшому, постановою Чернівецького апеляційного суду від 21.09.2023 року вказане рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 15.05.2023 року залишено без змін.

Згідно мотивувальної частини вказаного рішення суду першої інстанції питання щодо розподілу судових витрат вирішене судом лише в частині сплаченого при зверненні до суду судового збору, а питання щодо розподілу решти витрат буде вирішуватись після надходження до суду відповідних доказів в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України з урахуванням того, що представники сторін зробили заяви про те, що докази понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч.8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Також законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

З системного аналізу вище наведеного вбачається, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; по-друге, сторона зробила відповідну заяву про те, що нею такі докази будуть подані протягом п`яти днів після винесення рішення.

Так, позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник п`яти днів після ухвалення рішення суду докази витрат на правову допомогу та експертизу до суду не подали, а звернулись з відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення до якої додали відповідні докази лише 22 січня 2024 року, тобто більш ніж через пів року після ухвалення Першотравневим районним судом м.Чернівці відповідного рішення.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

В судовому засіданні представник позивача просила поновити пропущений строк, посилаючись на те, що справа розглядалась судом апеляційної інстанції.

Так, згідно ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Разом з тим, одночасно із заявою про ухваленян додаткового рішення в частині розподілу судових витрат позивачем та її представником не було заявлене клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів понесених судових витрат, тим самим не було дотримано вимог ч. 3 ст. 127 ЦПК України, а з таким клопотання представник позивача звернулась до суду усно вже під час судового розгляду поданої нею заяви.

В п.41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 р. «Пономарьов проти України» суд зазначив, що правова система багатьохкраїн-членівпередбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреціних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти підстави для поновлення строків.

Отже, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Натомість, предстанвик позивача не навела доказів поважності причин пропуску строку на вчинення відповдіної процесуальної дії, при цьому обставини на які вона посилається не можна вважати поважними, оскільки ч. 8 ст. 141 ЦПК України не пов`язує строк подання доказів судових витрат із оскарженням судового рішення, а чітко регламентує, що такі докази мають бути подані або до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, слід відмовити в задоволенні усного клопотання адвоката Кутровської Н.М. про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу та експертизу.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява представника позивача підлягає залишенню без розгляду як така, що подана поза межами встановленого процесуальним законодавством строку та підстав для поновлення вище вказаного строку за наслідками розгляду відповідного клопотання судом не встановлено.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 76-89, 126, 127, 133, 137, 141, 246, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 270, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні усного клопотання адвоката Кутровської Н.М. про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу та експертизу.

Заяву адвоката Кутровської Н.М. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути автомобіль залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 07.02.2024 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна