Справа № 385/26/24
Провадження № 2/385/109/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2024 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання - Зеленко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Гайвороні Кіровоградської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 06.12.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН», первісний кредитор, та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір 1732260-А.

Згідно з пунктом 2.6.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 15000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.6.2. кредитного договору строк кредиту з 06.12.2021 по 04.01.2022 року включно.

Згідно п.2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника, маска картки № НОМЕР_1 ... 4382.

У встановлений термін 04.01.2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, але між первісним кредитором та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 якою строк кредитного договору було продовжено на 10 календарних днів зі стандартною процентною ставкою 1,99% за кожен день користування кредитними коштами.

Окрім того, а також керуючись умовами зазначеного кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 19.01.2022 року кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 07.02.2022 року включно.

Пунктами 1.2-1.7 угоди до кредитного договору (автопролонгація), сторони узгодили, що в період автопролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 2,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 07.02.2022 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 15000,00 грн. - тіло кредиту та 20164,00 грн. - нараховані проценти.

В ув`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору неустойка за кредитним договором відповідачу не нараховувалась в силу норм ЗУ «Про внесення змін до ГК України та ЦК України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19».

Враховуючи невиконання відповідачем своїх борових зобов`язань перед кредитором 23.02.2022 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» було укладено договір факторингу №3. Згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

Як вбачається з витягу з реєстру прав грошових вимог від 01.12.2023 року (Додаток №1 до договору факторингу) ТОВ «СС ЛОУН» 23.02.2022 року відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором «1732260-А» від 06.12.2021 року на загальну суму 35164,00 грн.

Про відступленням ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 23.02.2022 року на електронну адресу позичальника електронного листа.

На момент звернення ТОВ «ФІНФОРС» до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів, відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором ні ТОВ «ФІНФОРС», ні ТОВ «СС ЛОУН».

Станом на день звернення з даною позовною заявою до суду відповідач не звертався до ТОВ «ФІНФОРС», ТОВ «СС ЛОУН» з запереченням щодо відступлення права вимоги за кредитним договором.

Станом на дату написання даної позовної заяви, заборгованість позичальника по кредитному договору перед ТОВ «ФІНФОРС» не виконана і складає 15000,00 грн. - тіло кредиту та 20164,00 грн. - нараховані проценти, всього: 35164,00 грн.

Окремо зазначає, що ТОВ «ФІНФОРС» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, сума боргу є незмінною з моменту укладення договору факторингу.

Посилаючись на викладене, просить задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНФОРС» суму боргу за кредитним договором № 1732260-А від 06.12.2021 року в розмірі 35164.00 грн. із яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20164,00 грн. - нараховані проценти та судові витрати по справі.

05.02.2024 року представник відповідача адвокат Гродовська О.П. надіслала на електронну адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що відповідач не заперечує щодо сплати заборгованості на суму 35164 грн. При цьому звертає увагу на той факт, що відповідач не повідомлялась про зміну кредитора, лист, наявний в матеріалах справи, ОСОБА_1 не отримувала. У зв`язку з цим, вважає, що необхідності у зверненні до суду не було, адже, дане питання можна було вирішити в позасудовому порядку. Відповідач не заперечувала щодо сплати кредиту, не вчиняла жодних дій, направлених на порушення прав позивача, адже не знала про наявність у нього прав кредитора. А відтак, вимоги позивача щодо розподілу судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у даній справі на суму 7000 грн. під час її розгляду в суді першої інстанції вважає безпідставними.

Належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених стороною позивача абсолютно необґрунтованих та не доведених витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню в порядку розподілу судових витрат, на таку вищевказану завищену загальну суму, не подано.

Зовсім недоведена та необґрунтована доцільність надання таких послуг представником позивача. А відтак,заявлена понесена сума судових витрат є зовсім неспівмірною із ціною позову, явно завищеною на ринку юридичних послуг. Крім того, представником позивача штучно збільшено обсяг часу нібито затраченого на підготовку зовсім нескладної з точки зору юридичної техніки типової позовної заяви,надто завищені вартість процедурних типових питань, що не залежать від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.

Формулювання правової позиції, визначення підсудності справи та з`ясування реквізитів для сплати судового збору, формування додатків до позовної заяви, засвідчення копій у розумінні закону такі обставини охоплюються підготовкою позовних вимог, як матеріально-правової претензії довірителя у спірних правовідносинах, а тому не підлягають окремому відшкодуванню.

Також, такі види робіт про які зазначає представник позивача в додатку до договору, а саме: оформлення додатку до договору про надання правової допомоги на суму 500 грн.; відправка позову до суду, формулювання матеріалів адвокатського досьє на суму 500 грн. не є видами правової допомоги відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому не підлягають відшкодуванню.

Таким чином вважає, що заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, тощо), заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові; обізнаність представника у таких справах і судовій практиці з цього приводу, що презюмується, свідчить, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі, про який просить сторона позивача є необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Справу слухати у її відсутність.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, при подачі позовної заяви до суду заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

06.12.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір 1732260-А від 06.12.2021 року, що підтверджується копією даного кредитного договору (а.с. 49-58).

Згідно розділу 2 кредитного договор, кредит видається в національній грошовій одиниці України - гривні, в безготівковій формі, шляхом зарахування суми кредиту за реквізитами платіжної картки/розрахункового рахунку, вказані позичальником в Угоді/дорученні про перерахування коштів, або отримання грошового переказу (основної суми кредиту) в пунктах надання фінансових послуг платіжної системи. Сума кредиту становить 15000 грн. Строк кредиту з 06.12.2021 року по 04.01.2022 року включно. Запланована дата повернення кредиту 04.01.2022 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4975 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 476,02%. Загальна вартість кредиту становить 17238,90 грн.

Угодою до кредитного договору 1732260-А від 06.12.2021 року (автопролонгація) від 06.12.2021 року (а.с. 58-59), додатковою угодою № «1» до кредитного договору 1732260-А від 06.12.2021 року (про продовження строку дії договору) від 08.01.2022 року (а.с. 60-61), угодою до кредитного договору 1732260-А від 06.12.2021 року (автопролонгація) від 08.01.2022 року (а.с. 62) строк користування кредитом було неодноразово продовжено та кінцевим строком повернення кредиту встановлено 07.02.2022 року включно.

Згідно довідки №23/02-С від 23.02.2022 року виданої ТОВ «СС ЛОУН» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1732260-А від 06.12.2021 року (а.с. 63) становить 35164,00 грн. із яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20164,00 грн. - нараховані проценти.

23.02.2022 між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФІНФОРС» укладено Договір факторингу №3 від 23.02.2022 року у відповідності до умов якого ТОВ «СС ЛОУН» відступає ТОВ «ФІНФОРС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНФОРС» приймає належні ТОВ «СС ЛОУН» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, що підтверджується копією даного договору факторингу та додатків до нього (а.с. 64-71).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачем та ТОВ «СС ЛОУН», яке в подальшому на підставі договору факторингу відступило своє право вимоги до ОСОБА_1 позивачу, було підписано кредитний договір 1732260-А від 06.12.2021 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора f92650, згідно якого отримала кредитні кошти у безготівковій формі у національній валюті на платіжну банківську картку зазначену у даному договорі. Даним договором було визначено строк кредитування та відсотки за користування кредитними коштами.

Відповідач зі свого боку взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за договором, яка нею не повернута.

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, а також проведеним ним розрахунком заборгованості відповідача та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами. Відповідач визнала позовні вимоги, тому слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 35164,00 грн. з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20164,00 грн. - нараховані проценти.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За частиною першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики).

Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

З огляду на викладене, суд зауважує, що правовідносини домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, які склалися між адвокатом та клієнтом, в межах чого розглядаються питання зобов`язання про сплату та строки сплати.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом і клієнтом з питань визначення розміру гонорару чи його зменшення можливо лише за умови обґрунтованості та наявності доказів підтвердження невідповідності витрат фактично наданим послугам (постанови Верховного Суд від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19, від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17, провадження № 61-11991св20).

Цивільним процесуальним законом врегульовані критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу в справі.

В порядку частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, пункт 268; від 28 липня 1999 року у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, пункт 30).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Ордер про надання правничої допомоги (а.с. 74).

Матеріалами справи встановлено, що разом з позовною заявою представником позивача адвокатом Гурським Г.Ю. подано додаток до договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.02.2023 року, від 10.11.2023 року, та який містить перелік наданих послуг представником позивача, що входять до складу правової допомоги, а саме: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, ордер адвоката) (30 хв.) 500,00 грн.; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору (1,5 год.) 1500,00 грн.; складання позовної, її друк та підписання (в 2-х примірниках) (2,5 год.) 2500,00 грн.; формування додатків (доказів) до позовної заяви, засвідчення копій документів (для суду та відповідачу) (1 год.) 1000,00 грн.; складання будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень, тощо в суді І інстанції (1 год.) 1000,00 грн.; відправка позову до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі (30 хв.) 500,00 грн. Всього на загальну вартість 7000,00 грн. (а.с. 75).

Відповідно до платіжної інструкції №3842 від 30.11.2023 року представник позивача отримав від ТОВ «ФІНФОРС» за договором про надання правової допомоги № б/н від 20.02.2023 року та додатку від 10.11.2023 року 7000,00 грн. (а.с. 77).

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Неспівмірність суми гонорару визначається з критерію складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року справа № 922/1964/21, визначена позиція відносно стягнення витрат на правничу допомогу, при відсутності заяви про зменшення такого розміру, наявності заперечень щодо неспівмірності, яка застосована при розгляді даної справи.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву виклала заперечення щодо неспівмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та просила відмовити у їх відшкодуванні.

Суд зазначає, що категорія справи не є такою, що потребує нових знань, крім тих, що має адвокат у силу своєї професійної освіти.

Так, враховуючи ціну позову у даній справі, яка становить 35164,00 грн. та задоволення судом вимог позивача, на переконання судду, свідчить про те, що вартість послуг адвоката та потрачений ним час є неспівмірними із складністю спірних правовідносин.

Крім цього, дійсно складність спірних правовідносин (категорія справи) та обізнаність представника у таких і судовій практиці з цього приводу, презюмується, тому вартість витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн., яку просить стягнути позивач, є необгрнутованою хоча б з погляду зазначених вище обставин.

Більше того, адвокатом здійснено розподіл наданих ним послуг та оцінено кожні із них окремо, зокрема, оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, ордер адвоката), збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору, складання позовної, її друк та підписання, формування додатків (доказів) до позовної заяви, засвідчення копій документів, складання будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень, формування матеріалів адвокатського досьє по справі, при цьому такі послуги охоплюються загалом правовою допомогою та надаються кожним адвокатом у межах наданих законом повноважень. Більш того, відправка позову до суду є технічною процедурою та не являється видом правової допомоги.

Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та результатів розгляду такої, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення таких у розмірі 6000,00 грн.

Крім того, судом було встановлено, що при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684 грн. (а.с. 6).

Положенням ч. 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, станом на 05.02.2024 року відповідач визнала позовні вимоги, а розгляд справи по суті ще не відбувся, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, що становить 1342 грн. 00 коп. та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача лише 1342 грн. 00 коп. судових витрат зі сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 554, 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» (), заборгованість за кредитним договором №1732260-А від 06.12.2021 року в розмірі 35164,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 20164,00 грн. - нараховані проценти.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову в сумі 1342 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342 грн. 00 коп. та 6000 грн. 00 коп. витрат за надання правової допомоги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2024 року.

Суддя: А. М. ГРИШАК

Дата документу 06.02.2024