Провадження №: 2/336/297/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у склад: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В,. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на приватизацію квартири та зобов`язання провести приватизацію за відсутності ордера на житлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

1) Визнати відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у наданні права на приватизацію ОСОБА_1 неправомірною.

2) Визнати за ОСОБА_1 право на безоплатну приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,82 кв.м. житловою площею 43,2 кв.м. та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської по Шевченківському району провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 в рівних частках за всіма повнолітніми мешканцями, що зареєстровані за вказаною адресою, за відсутності ордеру про надання житловою площа на вказану квартиру.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_1 , що зареєстрований з сім`єю у квартирі АДРЕСА_2 з метою реалізації права на приватизацію житла звернувся до районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району за наданням дозволу на приватизацію та передачу квартири спільну часткову власність. Згодом позивачем від відповідача було отримано лист від 22.12.2022 року № 45/07-19 згідно з яким позивачу за його заявою від 15.12.2022 року було відмовлено у приватизації житла за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що єдиною підставою у використанні права на приватизацію позивачем, відповідач вказав відсутність ордеру.

Крім того, позивачем у 1992 році разом із сім`з 4-х осіб, отримана на підставі ордеру 3 кімнатна кв. АДРЕСА_2 .

Згодом дружина позивача ОСОБА_4 добровільно знялась з реєстрації, а третя особа донька позивача ОСОБА_2 народила сина, що є онуком позивача ОСОБА_3 який також був в подальшому зареєстрований за вказаною адресою.

Отже позивач та треті особи. Що є його донькою та онуком, постіно були зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у вказаній квартирі з 28.03.1992 року ОСОБА_2 згідно відомостей про реєстрацію, також зареєстрована за вказаною адресою з 28.03.1992 та проживає за вказаною адресою з 28.10.2010 року. Ордер, що видався позивачу на вселення до вказаної квартири було втрачено.

Ухвалою від 19.07.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено у загальному позовну провадженні, підготовче судове засідання призначено на 04.09.2023 року.

04.09.2023 року підготовче судове засідання відкладено на 09.11.2023 року для надання часу позивачу на отримання довідки про невикористання житлового чеку на приватизацію.

Ухвалою від 09.11.2023 підготовче судове засідання закрито, судове засідання призначено на 16.01.2024 року.

16.01.2024 року сторона позивача у судове засідання не з`явилася. Відповідно до заяви від 09.11.2023 року позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви від 06.11.2023 року рішення просять прийняти на розсуд суду, позов визнають.

Треті особи у судове засідання не з`явилися. ОСОБА_2 надала заяву від 09.11.2023 про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру, що складений ТОВ "ЗМБТІ" 06.05.2022, загальна площа квартири складає 71,82 кв.м.

Окрім позивача, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані треті особи: донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 .

Позиція позивача учасниками справи не спростована, що він з 1992 року проживав разом із сім`єю з 4-х осіб за вищезазначеною адресою. Згодом оригінал ордеру на вселення було втрачено.

У подальшому позивач звернулась із заявою до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством, однак було, отримано відповідь від 15.08.2022 року № В-1695, з зазначенням того, що в наслідок ліквідації ДКВ «Бюро обмінної площі» за рішенням ЗМР від 24.06.2009 року та відсутності у Департаменту відомостей до 1994 року, надати інформацію або документи неможливо.

Позивач ОСОБА_1 приватизаційний житловий чек не отримував, що підтверджуться довідкою від 03.10.2022 (а.с. 22) та довідкою 29/07-21 від 21.09.2023.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК), статей 4, 5 ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з частиною першою статті 345 ЦК фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Приватизація житлових приміщень здійснюється відповідно до приписів Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482) та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), яким передбачений вичерпаний обов`язковий перелік документів, які додаються до заяви на приватизацію квартири, в тому числі і копія ордеру про надання житлової площі.

Відповідно до статті 1 Закону № 2482 приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2482, до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статті 3 Закону № 2482, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Пунктом 5 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону № 2482, передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно частиною десятою статті 8 Закону № 2482 органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків- пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивача не розповсюджується.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 15 Житлового кодексу України (далі ЖК), до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За змістом статті 58 ЖК, ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення.

Відповідно до пунктів 69, 70, 72 розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11.12.1984 № 470, ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності.

Відповідно до статті 10 Закону № 2482 органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.

Відповідно до пункту 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Відтак, відмова у здійсненні приватизації займаної позивачем квартири АДРЕСА_2 обґрунтовується тим, що пунктом 18 Положення № 396, за для здійснення приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються ордер про надання житлової площі.

Враховуючи те, що у позивача оригінал ордеру на квартиру не зберігся, на сьогоднішній день у нього виникла перешкода у реалізації свого права на приватизацію житла.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 345 ЦК України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені Законом № 2482.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону № 2482, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Відповідно до статті 10 Закону № 2482, органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_2 до квартир, які не є об`єктами приватизації на підставі статті 2 Закону № 2482 не відноситься.

Враховуючи, що позивач на законних підставах зареєстрований та постійно проживає у вказаній квартирі, відмова в приватизації займаного ним житла з причин відсутності оригіналу ордеру на заселення у квартиру є такою, що порушує його право на приватизацію, а тому ОСОБА_1 був змушений звернутися до суду з відповідним позовом.

Крім того, відповідно до статті 65-1 ЖК, наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду можуть придбати займані ними приміщення у власність.

Згідно зі статтею 5 Закону № 2482 право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону № 2482 спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до статті 59 ЖК, ордер на спірну квартиру не був визнаний в судовому порядку недійсним, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання здійснити приватизацію спірної квартири є доведеними законними, обґрунтованими, а відтак підлягає задоволенню.

Суд дійшов висновку, що позивач має право на приватизацію квартири АДРЕСА_2 , в якій він зареєстрований та мешкає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує права позивача на житло.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснити приватизацію квартири АДРЕСА_2 без копії ордеру, суд визнає законними, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, дії районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, що виражені у відмові здійснити позивачу приватизацію квартири без наявності всіх необхідних документів, до складу яких входить ордер на вселення, - є законними в розумінні до положень Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон № 2482), Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), а тому вимога позивача про визнання відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у наданні права на приватизацію ОСОБА_1 неправомірною задоволенню не підлягає.

Як зазначалося вище, відповдіно до ст. 3 Закону № 2482, приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

За наведного підстави для визнання за позивачем права саме на безоплатну приватизацію житла судом не встановлені, оскільки довідки про використання/невикористання житлових чеків іншими мешканцями квартири (третіми особами по справі) суду не надано.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 71,82 кв.м. житловою площею 43,2 кв.м. та зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської по Шевченківському району провести дії по приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності ордеру про надання житловою площа на вказану квартиру.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст.265 ч.5 п.4 ЦПК України зазначаються такі відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, знаходиться за адресою: м. Запооріжжя, пр. Моторобудівників, буд.34; .

Третя особа:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляд.

Суддя: Є.С. Боєв

16.01.24