Справа № 337/6494/24
Провадження № 2/337/228/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шляніна І.В.

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кальнія Д.С.

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення матеріальної шкоди завданої ДТП,

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Шлянін І.В. звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» в якій просить суд стягнути матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування позову вказано, що 18.08.2021 року о 17.53 год. на перехресті вул. Бородинська та вул. Ладозька у м. Запоріжжя, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час виконання повороту ліворуч, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху не впевнилася в безпеці виконуємого маневру, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , яка рухалась в зустрічному напрямку на дозволений сигнал асинхронного світлофора. В результаті дорожньо - транспортної пригоди автомобілі були механічно пошкоджені, завдані матеріальні збитки, травмовані відсутні.

18.08,2021 працівниками поліції відносно ОСОБА_3 , було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №270650 за порушення нею вимог п.16.6 ПДР, за що відповідальність передбачена ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а ОСОБА_1 було визнано потерпілою особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , яка керувала забезпеченим транспортним засобом «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».

19.08.2021 ОСОБА_4 звернулась до представників АТ «СГ «ТАС» з повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду яка сталася 18.08.2021 та отриманням страхового відшкодування, під час консультування з якими заповнювала ряд документів (вказавши відомості про місцезнаходження свого пошкодженого транспортного засобу, контактний телефон та свою адресу), в тому числі подавши одразу і заяву про страхове відшкодування, не отримавши від них копій заповнених нею документів.

При цьому працівниками AT «СГ «ТАС» (приватне) під час надання консультаційної допомоги ОСОБА_1 в усній формі було зазначено, що страхова компанія не може прийняти остаточне рішення про виплату їй страхового відшкодування до отримання ними постанови (рішення) суду (після набрання ним законної сили) про встановлення вини водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_2 .

В подальшому, представниками AT «СГ «ТАС» (приватне) проводився огляд пошкодженого транспортного засобу потерпілої ОСОБА_1 .

У зв`язку з ненаданням працівниками АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповіді на попереднє звернення та відсутністю результатів оцінки пошкоджень її автомобіля, потерпіла була вимушена звернутись до послуг стороннього суб`єкта оціночної діяльності - ФОП « ОСОБА_5 »

Згідно із звітом №25/10/2021 від 29.10.2021 вартість заподіяної шкоди у результаті ДТП автомобілю «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 становить 27 993 грн.

28.09.2021 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було закрито провадження по справі у відношенні ОСОБА_6 , на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення і недоведеністю порушень нею вимог п.16.6 ПДР.

10.05.2022 Запорізьким апеляційним судом було прийнято рішення про залишення в силі постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2021,

22.10.2021 ОСОБА_6 було надіслано листа до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, щодо необхідності притягнення до адміністративної відповідальності потерпілої ОСОБА_1 , вже 20.05.2022 вони склали відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №056805.

25.01.2023 згідно постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя було закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, на підставі п.1 ч.І ст.247 КУпАП, за відсутністю події та в її діях складу адміністративного правопорушення.

18.05.2023 постановою Запорізького апеляційного суду постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2023 залишено без змін.

06.07.2023 працівниками поліції відносно ОСОБА_2 було знов складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №511888 за порушення нею 18.08.2021 вимог п.10.1 ПДР та притягнення її до адміністративної відповідальності за ст,124 КУпАП.

04.09.2023 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було закрито провадження відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення, яке набрало законної сили 15.09.2023. (Додаток №5)

Лише 20.09.2023 після отримання остаточного рішення суду представник ОСОБА_1 повторно звернувся до представників AT «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про виплату страхового відшкодування.

30.09.2023 потерпілою ОСОБА_1 було отримано лист від представників AT «СГ «ТАС» згідно якого їй було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, в повному обсязі, у зв`язку з неподанням нею заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП.

При цьому позивач зазначає, що в даній ситуації, коли встановлення судом винуватця ДТП (відповідач ОСОБА_2 ) тривало довше за один рік, а тому сплив такого строку призводить до втрати потерпілим права вимоги про відшкодування завданої йому шкоди до страховика особи, винної в завданні такої шкоди. Отже, тлумачення наведених норм права, таким чином, як зазначає у своїй відповіді відповідач, що сплив річного строку з моменту настання ДТП призводить до втрати вимоги до заподіювана шкоди і страховика, нібито позбавляє потерпілу особу взагалі можливості відшкодувати завдану їй шкоду будь-якою особою.

Потерпіла ОСОБА_1 постійно та добросовісно здійснювала активні дії, які вважала необхідними для досягнення остаточної цілі - отримання страхового відшкодування (що свідчить про її волевиявлення щодо здійснення своїх прав відносно отримання відшкодування): постійно зверталась до суду та органів поліції (з метою довести вину ОСОБА_2 та отримання остаточного судового рішення), зверталась до представників АТ «СГ «ТАС» (приватне) з метою фіксування страхової події та сприянні ними огляду її автомобіля (останніми було заведено страхову справу, оглянуто її пошкоджений автомобіль та визначено характер та розмір збитків).

Незвернення до страхової компанії потерпілою ОСОБА_1 раніше було обумовлене виключно об`єктивними обставинами, які не залежали від її волі (тривалий розгляд судових справ, запровадження воєнного стану в Україні та відповідь представників страховика про неможливість отримання відшкодування нею до прийняття остаточного рішення судом у справі щодо винної особи). При цьому, потерпілою ОСОБА_1 постійно здійснювались ряд розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання такого відшкодування, вона діяла добросовісно і пропуск строку стався не через її бездіяльність, а через інші об`єктивні обставини, які не залежали від неї.

Позивач просить стягнути на її користь з відповідача AT «СГ «ТАС» (приватне) грошову суму (страхове відшкодування) в розмірі 27993 грн.

Усвідомлення потерпілою ОСОБА_1 того, що належний їй транспортний засіб був пошкоджений з вини відповідача ( ОСОБА_2 ) та від часу ДТП пройшло вже більше двох років, автомобіль позивача тривалий час був не відремонтований, страховою компанією відмовлялось у виплаті страхового відшкодування до остаточного рішення суду яке займало тривалий час, та час і зусилля необхідні для відновлення попереднього стану автомобіля буде займати тривалий час, через що позивачка постійно нервувала, не могла спокійно спати вночі, що спричиняло їй пригнічений стан. Позивачу та її неповнолітній дитині довелося тривалий час користуватися послугами таксі, що теж викликало суттєві незручності у необхідності постійного пересування та привело до незапланованого використання коштів сімейного бюджету.

Окрім цього, остаточно визнана винною за рішенням суду, у скоєні дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_2 ,, достовірно знаючи про свою вину, постійно умисно затягувала та оскаржувала судові рішення, з метою затягування процесу судового розгляду, а також умисно І незаконно намагалась перекласти вину у скоєнні ДТП на потерпілу ОСОБА_7 , яка у зв`язку з цим вимушена була ще і доказувати свою невинність у судах, що також додавало стресу позивачці.

Також, позивач ОСОБА_1 , після вчиненої дорожньо - транспортної пригоди в ході якої вона згідно рішення суду та неодноразово проведених експертних досліджень була остаточно визнана правою, до теперішнього часу боїться перетинати на своєму автомобілі перехрестя, в тому числі на дозволений сигнал світлофору, лише згадуючи про дорожньо - транспортну подію, в якій вона діяла правомірно.

Позивач ОСОБА_8 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 10 000 гривень.

Також позивачка просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 - понесені нею судові витрати, вказавши, що витрати складаються зі сплаченого судового збору ти витрат на правничу допомогу попередній розмір яких складає 6 000 грн. (гонорар за підготовку до ведення справи - 4 000 грн., надання правової допомоги та представництво інтересів позивача під час проведення судових засідань - 2 000 грн. (за кожне).

Ухвалою суду від 22.12.2023 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

29.12.2023 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін.

06.02.2024 року до суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позрв у якому вказано, що дійсно після пригоди на неї було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП за порушення п.16.6 Правил дорожнього руху України.

Її транспортний засіб було обладнано відео реєстратором і видно, що її автомобіль заїздить на перехрестя на зелений колір сигналу світлофора, зупиняється і поновлює рух лише коли на світлофорі загорається червоний сигнал світлофора, тобто вона завершувала проїзд перехрестя.

Про те, що світлофор на перехресті працює не синхронно відповідачка не знала і знати не могла, так як потім з`ясувалось, що режим роботи світлофора було змінено за кілька днів до ДТП.

Саме на підставі цього 28.09.2021 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя було закрито провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення і недоведеністю порушень вимог п.16.6 ПДР. Зазначене рішення залишено в силі Запорізьким апеляційним судом.

Під час розгляду справи в Запорізькому апеляційному суді була призначена і проведена інженерно-транспортна експертиза № СЕ-19/108-21/14680-ІТ від 02.02.2022 року. Відповідно до зазначеної експертизи в діях ОСОБА_1 є порушення п.12.3 Правил дорожнього руху України, які знаходяться з технічної точки зору з подією ДТП.

На підставі зазначеного висновку експертизи на ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серн ААБ №056805.

Саме під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ініціативою позивачки та її представника суддею Ленінського районного суду м.Запоріжжя було призначено комплексну судову авто технічну експертизу та експертизу відеозапису, яка тривала понад 6 місяців. Висновки зазначеної експертизи прямо не говорять про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні порушення Правил дорожнього руху, які б були в причинному зв`язку з ДТП, але говорять про те, що вона рухалась хоча б і з невеликим, але перевищенням швидкості. Згідно рішення суду ОСОБА_1 було виправдано.

Після розгляду нового протоколу про адміністративне правопорушення відносно відповідачки 04.09.2023 постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя справу було закрито у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення, яке набрало законної сили 15.09.2023 - без встановлення вини у скоєнні адміністративного правопорушення.

Хоча згідно остаточного рішення суду ОСОБА_1 і була виправдана, але говорити про те, що з самого початку винною у ДТП була лише відповідачка, що саме в її діях був склад адміністративного правопорушення говорити передчасно. Саме ОСОБА_1 наполягала вже після проведення первинної експертизи проведення нової експертизи і те що справа розглядалась тривалий час це не позиція відповідачки, а бажання встановити об`єктивну істину по справі.

Транспортний засіб відповідачки також пошкоджений і вона також несла певні хвилювання душевного характеру.

Будь-яких доказів з приводу спричиненої моральної шкоди до позову не долучено.

Вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди належними і об`єктивними доказами не доведені і задоволенню не підлягають.

Що стосується судових витрат, то вони повинні бути задоволені відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 в повному обсязі, та відмовити в стягненні судових витрат.

13.02.2024 року до суду від представника позивачки надійшла відповідь на відзив у якій, окрім мотивів викладених у позові, також вказано, що 04.09.2023 постановою Ленінського районного суду м, Запоріжжя, згідно вимог ст. 38 КУпАП, було закрито провадження відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення, яке набрало законної сили 15.09.2023.

В ухвалі Ленінського суду м. Запоріжжя від 04.09.2023 зазначено, що представник особи, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 , просив закрити провадження за строками притягнення до адміністративної відповідальності, згідно ст.38 КУпАП. При цьому, за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.

ОСОБА_2 або її представником, як самі заявляли та настоювали в суді на закритті провадження з цієї підстави (за строком), не оскаржували в подальшому постанову Ленінського районного суду' м. Запоріжжі від 04.09.2023 про закриття у зв`язку з закінченням строку накладенні адміністративного стягнення, при цьому вони мали таку можливість в разі незгоди, на їх думку з прийнятим судом рішенням. Таким чином, самостійне заявления в суді особою яка притягається до відповідальності або її захисником про необхідність закриття провадження і зв`язку з закінченням строку, а також відсутність оскарження подальшого рішення суду, як

Вказані відповідачем ОСОБА_2 факти «незнання про не синхронність робот світлофору» та «зміну режиму роботи світлофору за декілька днів до ДТП», на думку позивача є взаємовиключними, які протирічать одне одному. Факт нібито зміни режиму роботи світлофору за декілька днів до ДТП, не підтверджений жодними документальним доказами у справі.

На думку позивача, неспроможними є доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 лише закінчувала початий нею маневр - поворот ліворуч, так як це не відповідає вимогам ПДР, оскільки при цьому (повороті ліворуч на перехресті) вона повинна була пропустити автомобілі які рухались у зустрічному напрямку на дозволений їм сигнал роботи асинхронного світлофору, а вже після цього - закінчувати свій маневр.

Згідно з висновками комплексної судово - автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису реєстратора, проведеної експертами Полтавського відділення Національного наукового центру «Інституту ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса» №1926-1927/1928/39680 від 15.12.2022, в даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

20.03.2024 року до суду, електронною поштою, та 26.03.2024 року від відповідача АТ «Страхова група «ТАС»(приватне), надійшов відзив на позов у якому вказано, що 18.08.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного під керуванням ОСОБА_9 . Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 , застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 8520811 від 08.09.2020. Франшиза по Полісу АР 8520811 від 08.09.2020 року становить 1500,00 грн.

19.08.2021 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (справа № 23 282/49/2021/ 19,08.2021) з приводу дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.08.2021.

20.09.2023 року представник Павлової - адвокат Ігор Шлянін звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із Заявою про страхове відшкодування.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був пропущений 1 річний термін подачі Заяви про страхове відшкодування встановлений спеціальним законом, АТ «СГ «ТАС» (приватне) керуючись нормами спеціального ст. 37, П, 1. 4, Закону України «Про обов`язкове страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має підстав для виплати суми страхового відшкодування та відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у повному обсязі.

Також вказано, що Звіт № 25/10/2021 від 29.10.2021 року визначає вартість з шкоди та вартість позову після ДТП без урахування коефіцієнта фізичного зносу на замінюванні запасні частини.

Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних до AT «СГ «ТАС» (приватне) повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованістю позовних вимог.

17.05.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив AT «СГ «ТАС» (приватне), у якій вказано, що з доводами відповідача AT «СГ«ТАС» (приватне) у своєму відзиві на позовну заяву від позивач частково погодитись не може та відхиляє їх.

Також, окрім фактів викладених у позові, вказано, що позивач зазначає, що в даній ситуації, коли встановлення судом винуватця ДТП (відповідач ОСОБА_2 ) тривало довше за один рік, а тому сплив строку призводить до втрати потерпілим права вимоги про відшкодування завданої йому шкоди до страховика особи, винної в завданні такої шкоди. Тлумачення норм права, таким чином, як зазначає у своїй відповіді відповідач, що сплив річного строку з моменту настання ДТП призводить до втрати вимоги до заподіювана шкоди і страховика, нібито позбавляє потерпілу особу взагалі можливості відшкодувати завдану їй шкоду будь - якою особою.

Позивачем доведено факт її звернення ще 19.08.2021 (наступна доба після ДТП, яке мало місце 18.08.2021) до страховика - AT «СГ «ТАС» (приватне), про що свідчить як дата заведення ними справи №23282/49/2021/53, а також це зазначено і у їх письмовій відповіді про відмову у страховому відшкодуванні (вих.№13627/9123 від 21.09.2023).

При цьому, потерпіла ОСОБА_1 постійно та добросовісно здійснювала активні дії, які вважала необхідними для досягнення остаточної цілі - отримання страхового відшкодування (що свідчить про її волевиявлення щодо здійснення своїх прав відносно отримання відшкодування): постійно зверталась до суду та органів поліції (з метою довести вину ОСОБА_2 та отримання остаточного судового рішення), зверталась до представник`і в AT «СГ «ТАС» (приватне) з метою фіксування страхової події та сприянні ними огляду її автомобіля (останніми було заведено страхову справу, оглянуто її пошкоджений автомобіль та визначено характер та розмір збитків).

Неможливість своєчасного звернення до страхової компанії потерпілою ОСОБА_1 раніше, саме з підтверджуючими документами суду про винність особи, було обумовлене виключно об`єктивними обставинами, які не залежали від її волі (тривалий розгляд судових справ, запровадження воєнного стану в Україні та відповідь представників страховика про неможливість отримання відшкодування нею до моменту прийняття остаточного рішення судом у справі щодо винної особи). При цьому, потерпілою ОСОБА_1 постійно здійснювались ряд розумних, необхідних та достатніх заходів щодо отримання такого відшкодування, вона діяла добросовісно і пропуск строку стався не через її бездіяльність, а через інші об`єктивні обставини, які не залежали від неї.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Оцінка автомобіля позивача проводилась 29.10.2021 особою, яка має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, у відповідності до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів».

При цьому слід зазначити, що попередній огляд автомобіля позивача було проведено представниками відповідача AT «СГ«ТАС» (приватне), але при цьому висновки по його оцінці не було надано позивачеві та не ознайомлено з ними.

Питання щодо відшкодування суми франшизи у розмірі 1500 грн. не з відповідача AT «СГ«ТАС» (приватне), а з відповідача ОСОБА_2 , позивач погоджується, так як сума франшизи щодо завдання збитків мають бути компенсовані позивачу, так як були передбачені договором страхування, саме відповідачем ОСОБА_2 .

Представником позивача надано до суду заяву про уточнення предмету позову про стягнення матеріальної шкоди завданої ДТП, у якій остаточно просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» грошову суму страхового відшкодування у розмірі 26493 грн.; стягнути з ОСОБА_2 , 11500 грн., яка включає в себе франшизу і моральну шкоду.; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_2 понесені судові витрати.

У судове засідання відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» не зявилося, повідомлено належним чином.

Сторони не заперечували проти розгляду справи за відсутності Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Шлянін І.В. підтримав позовні вимоги викладені в уточненому позові з мотивів вказаних у позові, відповідях на відзиви.

Також вказав, що матеріали про витрати на правничу допомогу ним будуть подані у передбачений заком строк протягом 5 днів з дня ухвалення рішщення по справі.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Кальній Л.С. визнав позовні вимоги позивачки у вигляді стягнення франшизи, та заперечував проти стягнення моральної шкоди з мотитів викладений у відзиві, а також з огдяду на те, що позивачкою не надано відповідних доказів.

Також представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Кальній Л.С. надав до суду клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 5000 грн.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.08.2021 року о 17-53 годині у м. Запоріжжя, на перехресті вул. Бородинська та вул. Ладозька сталося ДТП за участю автомобіля «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

В результаті дорожньо - транспортної пригоди автомобілі були механічно пошкоджені.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 8520811 від 08.09.2020 року, цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 (Геймур) була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».

19.08.2021 року ОСОБА_4 звернулась до АТ «СГ «ТАС» з повідомленням за реєстраційним №23282/49/2021/53 про дорожньо - транспортну пригоду від 18.08.2021 року.

Відповідно до звіту №25/10/2021 від 29.10.2021 року, про оцінку та визначення вартості заподіяної шкоди автомобілю «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, що належить ОСОБА_1 , вартість заподіяної шкоди з округленням до цілих склала 27993 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 10.05.2022 року залишено без зміни постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2021 року за якою було закрито провадження по справі у відношенні ОСОБА_6 , на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення у дорожньо - транспортній пригоді від 18.08.2021 року.

25.01.2023 року постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення у дорожньо - транспортній пригоді від 18.08.2021 року.

Постановою Запорізького апеляційного суду 18.05.2023 року, постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2023 року залишено без змін.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2023 року, провадження відносно ОСОБА_2 , за дорожньо - транспортною пригодою від 18.08.2021 року, було закрито у зв`язку із закінченням строку накладання адміністративного стягнення.

Відповідно до висновків експерта № СЕ-19/108-21/14680-ІТ від 02.02.2022 року. Згідно до вихідних даних представника ОСОБА_2 - адвоката Кальнія Д.С., в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. В діях водія ОСОБА_2 ( ОСОБА_10 ) вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП. Згідно до вихідних даних представника ОСОБА_1 - адвоката Шляніна І.В., в діях водія ОСОБА_2 (Геймур) вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.

Згідно із висновками експертів комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису реєстратора, №1926-1927/1928/39680 від 15.12.2022 року, в дорожній ситуації дії водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Таким чином матеріалами справи, а саме висновком експертів комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відеозапису реєстратора, №1926-1927/1928/39680 від 15.12.2022 року, оглянутим відезаписом ДТП, висновком експерта № СЕ-19/108-21/14680-ІТ від 02.02.2022 року, постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2023 року про закриття провадження відносно ОСОБА_2 , за дорожньо - транспортною пригодою від 18.08.2021 року, за нереабілітуючими обставинами, суд приходить до висновку, що відповідальність за спричинення позивачці ОСОБА_1 матеріальної шкоди повинна бути на відповідачці ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої на момнт ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».

Враховуючи положення Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 8520811 від 08.09.2020 року, укладеному ОСОБА_2 (Геймур) в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», франшиза складала 1500 грн.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 36.6., ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 1500 грн., що також визнається представником відповідачки.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Матеріальна шкода, відповідно до звіту №25/10/2021 від 29.10.2021 року, склала 27993 грн.

20.09.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до AT «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про виплату страхового відшкодування.

30.09.2023 року листом AT «СГ «ТАС» відмовило у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП.

В п.п. 85-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 в справі № 147/66/17 наголошено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

За правилами п.п. 37.1.3, 37.1.4Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 зазначено, що право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

У постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 465/4287/15 Велика Палата Верховного Суду визначила, що зазначений у пункті 37.1.4статті 37 Закону № 1961-IVстрок є присічним і поновленню не підлягає, а тому саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування.

Водночас, послідовно скеровуючи судову практику за принципом дотримання справедливого балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила наступне: "Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Аналізуючи законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається про надання доказів щодо вжиття позивачкою своєчасних заходів для отримання страхового відшкодування за рахунок страховика, а саме звернення позивачки ОСОБА_11 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» 19.08.2021 року з повідомленням за реєстраційним №23282/49/2021/53 про дорожньо - транспортну пригоду від 18.08.2021 року.

Пропуск річного строку обумовлений незалежними від позивачки причинами, а саме встановленням винуватої особи для отримання віджшкодування, неоноразовий розгляд судами матеріалів з приводудорожньо - транспортної пригоди.

І після отримання остаточного рівшення суду від 04.09.2023 року за фактом дорожньо - транспортної пригоди від 18.08.2021 року, 20.09.2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до AT «СГ «ТАС» (приватне) з заявою про виплату страхового відшкодування.

Отже, судом не встановлено, що позивачка пропустила строк звернення з відповідною вимогою до страхової компанії з поважних, незалежних від неї причин, позивачем доведено здійснення нею розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика.

Таким чином з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 26493 грн.(27993 грн. визначена матеріальна шкода - 1500 грн. франшизи).

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Заподіяння шкоди особі (потерпілому) у деліктному (позадоговірному) зобов`язанні іншою особою має своїм наслідком передбачену законом відповідальність порушника, в тому числі у вигляді відшкодування моральної шкоди. Однак, така відповідальність повинна ґрунтуватися на вищезгаданих засадах цивільного права і бути адекватною як тяжкості порушення, так і розумним межам захисту прав потерпілої сторони.

Наявність у потерпілого можливості стягувати із винуватця надмірні грошові суми у якості компенсації моральної шкоди змінює її дійсне правове призначення та не може лягати непомірним тягарем для винуватця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для потерпілого. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (правова позиція Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц п.90).

Отже, з огляду на правову природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

З урахуванням обставин, які наведені позивачкою в частині обґрунтування заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд доходить висновку, що позов у частині вимог про відшкодування моральної шкоди є доведеним та підлягає до часткового задоволення в розмірі 2000 грн., зважаючи на глибину душевних страждань позивачки, внаслідок пошкодження належного їй майна, ступінь вини відповідачки, зусиль, направлених на відшкодування завданої шкоди, на тривалість процедур отримання відшкодування, і що на переконання суду відповідатиме принципу розумності і справедливості.

Згідно до норм ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Так як вимоги до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задоволені повністю, то на користь позивачки підлягає стягненню сплачений за даним видом позовних вимог судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Також враховуючи те, що вимоги до відповідачки ОСОБА_2 судом задовольняються частково, то і сплачений судовий збір стягується пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 326 грн. 37 коп. виходячи зі сплаченою позивачкою сумою в 1073 грн. 60 коп. за вимоги до даної відповідачки.

Керуючись ст. 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»( , м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) грошову суму у розмірі 26493(двадцять шість тисяч чотириста девяносто три) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 2000 грн., франшизу у розмірі 1500 грн., а разом грошову суму у розмірі 3500(три тисячі пятсот) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»( , м. Київ, пр. Берестейський, буд. 65) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП. НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 326 грн. 37 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 10.07.2024 року.

Суддя: