справа № 619/4304/23
провадження № 2/619/67/24
РІШЕННЯ

іменем України

18 січня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Попової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернуласядо суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті матері.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помела її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які перебували у шлюбі з 17.10.1980 та збудували будинок загальною площею 74,7 кв.м та житловою площею 44,1 кв.м з надвірни будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки вказаний будинок було збудовано під час шлюбу, він належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Позивач для реалізації своїх спадкових прав, після смерті її матері звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але 10.08.2023 їй була видана постанова за № 12-10/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документу, що підтверджує право власності спадкодавця ( ОСОБА_4 ) на частину житлового будинку, через те, що за життя мати свою частку на частину вищезазначеного житлового будинку не отримувала.

Зараз ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку загальною площею 74,7 кв.м та житловою площею 44,1 3 надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також є спадкоємцями 1-ої черги за законом, але спадщину вони не приймали.

Просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, в якх просили справу розглядати за їх відсутності та зазначили, що запречень щодо позовних вимог не мають.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Одружившись, вона змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується копією витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 1 від 22.07.2015 (а.с. 16).

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 17.10.1980, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

ОСОБА_5 придбав майно, у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності нерухоме майно № 3500765 від 05.05.2004, виданого Слатинським КП ТП «Інвентаризатор реєстраційний № 5696952, запис № 858 в книзі №7.

За життя ОСОБА_5 склав заповіт, яким частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 заповідав своїй дочці ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину 09.08.2023, відповідно до свідоцтва про право на спадщину та зареєстровано у спадковому реєстрі за № 2-80, як вбачається зі спадкової справи №274/215, затвердженим державним нотаріусом.

Отже позивачу ОСОБА_1 вже належить частки житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки вказаний будинок було придбано під час шлюбу, відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже, спадкове майно яке було набуте подружжям за час шлюбу, частка якого належить дружині спадкодавця на праві спільної сумісної власності вищезазначеного житлового будинку.

Позивач для реалізації своїх спадкових прав, після смерті її матері звернулася до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але 10.08.2023 їй була видана постанова за № 12-10/02-31 про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю у спадкоємця документу, що підтверджує право власності спадкодавця ( ОСОБА_4 ) на частину житлового будинку, через те, що за життя мати свою частку на частину вищезазначеного житлового будинку не отримувала (а.с. 6).

Позивач просить суд визнати за нею право власності на частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належала її матері ОСОБА_4 .

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ст. 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Окрім позивача, спадкоємцями у справі є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також є спадкоємцями 1-ої черги спадкуванн законом після смерті батьків, але спадщину вони не приймали та надали до суду заяви, в якх просили справу розглядати за їх відсутності та зазначили, що запречень щодо позовних вимог не мають (а.с. 32 - 35).

У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці № 12-10/02-31 від 10.08.2023, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавців на частину спірного будинкку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_5 придбав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 перебуваючи у шлюбі, а частки майна дружини та чоловіка є рівними, отже подружжя в рівних долях володіли цим будинком.

Доказів на спростування викладених позивачкою обставин, щодо прийняття нею спадщини після смерті матері та батька, відповідачами суду не надано, а судом самостійно не здобуто.

Враховуючи та аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки в позові порушено питання про визнання права власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 в цілому, в той час, коли ОСОБА_1 вже є власницею частки цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину.

За клопотанням позивача, судові витрати суд відносить на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 352, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст.316, 321,328, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297,1298 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частку житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 74,7 кв.м та житловою площею 44,1 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеному.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Харківської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення виготовлено 24.01.2024.

Суддя В. С. Овсянніков