ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 643/2791/22

провадження № 61-6411св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко Марина Володимирівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Нетудихати Дениса Володимировича на рішення Московського районного суду м. Харкова

від 13 грудня 2023 року у складі судді Майстренко О. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2024 року у складі колегії суддів: Маміної О. В., Пилипчук Н. П., Тичкової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М. В. про розірвання спадкового договору.

2. Позовна заява мотивована тим, що 05 червня 2021 року між ним як відчужувачем та набувачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, який було посвідчено Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М. В. та зареєстровано в реєстрі за № 308, за умовами якого відповідачі (набувачі) зобов`язалися виконувати такі розпорядження відчужувача (позивача): слідкувати за порядком у кватирі, яка є предметом цього договору; забезпечити виклик лікаря у разі хвороби відчужувача; відвідувати відчужувача не рідше двох разів на тиждень.

3. Посилаючись на те, що після підписання цього договору відповідачі не виконують свої зобов`язання, а саме: не слідкують за порядком в його квартирі, прибирали всього один раз за весь час дії договору, дуже рідко відвідують його, ігнорують його неодноразові звернення до них, ніякої допомоги не надають, лікарів він викликає сам, продукти харчування також купує за власні кошти, ОСОБА_1 просив задовольнити позов та розірвати спадковий договір.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанцій

4. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року позов задоволено.

Розірвано спадковий договір від 05 червня 2021 року, укладений між

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М. В. та зареєстрований в реєстрі за № 308.

Здійснено розподіл судових витрат.

5. Постановою Харківського апеляційного суду від 26 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення місцевого суду в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасовано, в задоволенні вимог в цій частині відмовлено, в іншій частині рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року залишено без змін.

6. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачами не надано жодних доказів на підтвердження виконання ними умов договору щодо забезпечення позивача продуктами харчування, ліками та надання медичної допомоги за його рахунок, прибирання квартири на прохання позивача, тощо або створення позивачем перешкод у виконанні договору.

7. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходив з того, що дана вимога не підтверджена жодним належним та допустимим доказом у справі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

8. У квітні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_3 - адвоката

Нетудихати Д. В. на рішення Московського районного суду м. Харкова

від 13 грудня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року.

9. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2024 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

10. Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

11. У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2024 року в частині залишення в силі рішення місцевого суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

12. Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 30 грудня 2020 року у справі № 607/5404/18, від 07 квітня

2021 року у справі № 280/1380/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

13. Також, підставою касаційного оскарження заявниця зазначає порушення норм процесуального права, а саме: необґрунтоване відхилення клопотання; встановлення обставини, що мають суттєве значення на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

14. Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладені договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

15. Проте у даній справі всі зазначені обставини судом апеляційної інстанції встановлені не були.

16. Крім того, зазначає, що для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору саме відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору, тому висновки апеляційного суду щодо неподання відповідачами доказів на підтвердження виконання договору відповідачами суперечить цьому висновку.

17. Також зазначає, що ОСОБА_3 був поданий відзив на позов, в якому на підставі частини першої статті 93 ЦПК України було поставлено не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи, в рамках реалізації відповідачем свого права на проведення письмового опитування учасника справи як свідка.

18. В порушення статті 93 ЦПК України ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом не враховано відсутності в матеріалах справи відповідей на поставлені запитання. Зазначене може розцінюватися як факт необґрунтованого відхилення судом першої інстанції клопотання (заяви) учасника справи щодо встановлення обставин, зокрема, безпідставного відхилення заяви про проведення письмового опитування учасника справи як свідка.

19. Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не поданий.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору міни квартири на будинок, посвідченого Одинадцятою харківською державною нотаріальною конторою

24 січня 1996 року за реєстровим номером 3-226.

21. Запис про право власності внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23 березня 2018 року, номер запису про право власності 25568685, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 3101.

22. 05 червня 2021 року між відчужувачем - ОСОБА_1 та набувачами: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено спадковий договір, який було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Феденко М. В. та зареєстровано в реєстрі за № 308.

23. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 спадкового договору набувачі зобов`язуються виконувати розпорядження відчужувача, що встановлені пунктом 5 спадкового договору, а відчужувач передає після його смерті набувачам на праві спільної часткової власності належну йому двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , по 1/2 частці кожному набувачу.

24. Згідно з пунктом 5 спадкового договору від 05 червня 2021 року відповідачі (набувачі) зобов`язуються виконувати такі розпорядження відчужувача (позивача): слідкувати за порядком у кватирі, яка є предметом цього договору; забезпечити виклик лікаря у разі хвороби відчужувача; відвідувати відчужувача не рідше двох разів на тиждень.

25. Пунктом 11 спадкового договору передбачено, що зміна умов цього договору та/або його розірвання допускається за згодою сторін.

26. Пунктом 12 спадкового договору передбачено, що у разі невиконання набувачем розпоряджень відчужувача на його вимогу цей договір може бути розірваний у судовому порядку.

27. У зв`язку з посвідченням спадкового договору, приватним нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного у договорі майна, а саме: квартири

АДРЕСА_1 , яка належить позивачу ОСОБА_1 до відмітки про смерть відчужувача або розірвання спадкового договору. Вказана заборона зареєстрована в реєстрі за №309.

28. Допитаний у якості свідка у суді першої інстанції позивач ОСОБА_1 пояснив, що відповідачі не виконують свої зобов`язання за договором, а саме: не слідкують за порядком в квартирі позивача, прибирали всього один раз за весь час дії договору та до часу подачі позову до суду, що становить період часу 1 рік 5 місяців 22 дні. Також набувачі не відвідують його два рази на тиждень за весь час дії договору, ОСОБА_2 відвідував його в середньому не більше трьох разів на місяць, а ОСОБА_3 була всього три рази за весь час дії спадкового договору. Він неодноразово звертався до відповідачів за допомогою у прибиранні його житла, однак вони не робили цього або ігнорували його.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

29. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

30. Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

31. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

32. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

33. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

35. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

36. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

37. Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині відповідають.

38. Як вбачається з доводів касаційної скарги, рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються тільки в частині вирішення позову про розірвання спадкового договору, а тому в іншій частині (щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу) на предмет законності й обґрунтованості судом касаційної інстанції не перевіряються відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України.

39. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

40. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

41. Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

42. Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

43. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин.

44. Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

45. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

46. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

47. Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору.

48. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 716/2395/21 (провадження № 61-11315св22).

49. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

50. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

51. Як зазначалося вище, згідно з пунктом 5 спадкового договору від 05 червня 2021 року відповідачі (набувачі) зобов`язуються виконувати такі розпорядження відчужувача (позивача): слідкувати за порядком у кватирі, яка є предметом цього договору; забезпечити виклик лікаря у разі хвороби відчужувача; відвідувати відчужувача не рідше двох разів на тиждень.

52. Позивач ОСОБА_1 був допитаний у суді першої інстанції в якості свідка та зазначав, що відповідачі не виконують свої зобов`язання за договором, а саме: не слідкують за порядком в квартирі позивача, прибирали всього один раз за весь час дії договору та до часу подачі позову до суду, що становить період часу 1 рік 5 місяців 22 дні. Також набувачі не відвідують його два рази на тиждень за весь час дії договору, ОСОБА_2 відвідував його в середньому не більше трьох разів на місяць, а ОСОБА_3 була всього три рази за весь час дії спадкового договору.Він неодноразово звертався до відповідачів за допомогою у прибиранні його житла, однак вони не робили цього або ігнорували його.

53. У статтях 90-93 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає виклик свідків у судове засідання з наданням права задати питання свідкам усім учасникам справи. При цьому суд зобов`язаний попередити свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду.

54. Відповідно до частини першої статті 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

55. Допит свідка - це логічна і психологічна діяльність особи, яка бере участь у справі, та суду, спрямована на одержання від свідка усних показань, що мають значення для справи. Допит свідка є процесуальною формою здобуття та дослідження одного із засобів доказування - показів свідка.

56. Таким чином, врахувавши показання ОСОБА_1 , який був допитаний у суді першої інстанції в якості свідка, а також те, що він є особою похилого віку, 1935 року народження, та внаслідок цього потребує сторонньої допомоги і, уклавши спадковий договір, мав обґрунтовані сподівання на отримання допомоги від відповідачів у спосіб, визначений у договорі, проте ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 жодним чином доводи позивача не спростували, не надали будь-яких доказів на підтвердження виконання ними умов договору або вчинення позивачем перешкод у виконанні спадкового договору, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання спадкового договору, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

57. Отже, позивачем доведено невиконання відповідачами умов спадкового договору. В свою чергу матеріали справи також не містять жодних доказів на підтвердження виконання ними своїх зобов`язань за спадковим договором, про що вірно зазначено судами попередніх інстанцій.

58. Викладені в оскаржуваних судових рішеннях у цій справі висновки судів не суперечать правовим висновкам, сформульованим у постановах Верховного Суду від 30 грудня 2020 року у справі № 607/5404/18, від 07 квітня

2021 року у справі № 280/1380/17, на які посилається заявниця у касаційній скарзі, оскільки ухвалені за різних фактичних обставин.

59. Наведені у касаційній скарзі доводи вже були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

60. Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що суди не надали належної оцінки діям позивача по зобов`язанню сторони у справі надати вичерпну відповідь окремо на кожне питання по суті, поставлене в порядку письмового опитування учасників справи як свідків (стаття 93 ЦПК України), так як вказане не призвело до неправильного вирішення справи, а судове рішення не може бути скасованим з формальних підстав (частина друга статті 410 ЦПК України).

61. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року у справі № 202/6121/15-ц (провадження № 61-9161св20).

62. До того ж, відповідачі не заявляли клопотання про письмове опитування позивача, оскільки їх запитання містилися у відзиві на позовну заяву, що не може розцінюватися як факт необґрунтованого відхилення судом першої інстанції клопотання (заяви) учасника справи щодо встановлення обставин.

63. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

64. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

65. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій в оскаржуваній частині норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а у значній мірі зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

66. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження

№ 14-446цс18).

67. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

68. Колегія суддів вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Нетудихати Дениса Володимировича залишити без задоволення.

2. Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2023 року та постанову Харківського апеляційного суду від 26 березня 2024 року в частині вирішення позову про розірвання спадкового договору залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович