Справа № 489/4079/24
Провадження №2-з/489/27/24
УХВАЛА

04 червня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ільїна О.В., звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою у сумі 6811 доларів США 88 центів та судові витрати.

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Ільїна О.В., звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим управо важеним органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку) щодо нерухомого майна. Зазначає, що ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 у борг 5000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.01.2019. відповідач ухиляється від повернення суми позики, а тому наявна необхідність, з метою відновлення порушеного права позивача, накласти арешт на все нерухоме майно, яке належить відповідачу. Наразі існує загроза зловживання правами володіння та розпорядження спірними коштами до остаточного розгляду справи по суті в суді, що призведе до порушення прав не лише позивача, а й інших осіб, що може спричинити збитки державі та матиме незворотні наслідки, або значно ускладнить повернення коштів позивачу, зробить неможливим або утруднить виконання рішення суду у даній справі.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, дійшов до наступного.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом частини 3 статті 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями частини 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, тощо.

Частина 8 статті 153 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення позивача, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Слід також зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за борговою розпискою у сумі 6811 доларів США 88 центів, що складається з: 6000 доларів США основна сума боргу; 811 доларів США 88 центів 3% річних та судові витрати у розмірі 22758,82 грн, що складаються з: судового збору у розмірі 2758,852 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн..

Представник позивача просить накласти арешт на все нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заявником надано витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якого не вбачається наявності нерухомого майна у власності відповідача ОСОБА_2 .

Однак з поданої позивачем заяви про забезпечення позову не вбачається та не підтверджується будь якими доказами про наявність у ОСОБА_2 будь-якого нерухомого майна, відсутні відомості щодо вартості зазначеного майна (орієнтовна вартість), що фактично унеможливлює визначення співмірності заявлених позовних вимог та застосування заходів забезпечення позову.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, а також приймаючи до уваги відсутність відомостей про належність на праві власності на нерухоме майно відповідачу по справі, його вартість, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «04» червня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева