г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5850/23
Номер провадження 2/213/476/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу № 213/5850/23 за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Повалій Олена Василівна, до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач з 01 липня 1993 року по 26 вересня 2001 року працював в різних структурних підрозділах ПРАТ «ІНГЗК», де підпадав під вплив шкідливих факторів, які перевищували гранично допустимі норми, що стало причиною виникнення у нього хронічних професійних захворювань. Оглядом МСЕК у грудні 2023 року йому було встановлено 65 % втрати професійної працездатності (50% - по вібраційній хворобі, 15 % - по сидеросилікозу) та рею групу інвалідності. У зв`язку з отриманням хронічних професійних захворювань було порушено нормальні життєві зв`язки позивача, він відчуває постійний фізичний біль, обмежений у русі, слабкість, задуху, змушений проходити медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури та лікування, що позначається також на його душевному стані, постійно іспитує тривогу за своє здоров`я та життя,відчуває психологічний дискомфорт, розпач, тривогу, страх за майбутнє, що завдає йому моральних страждань.Просить стягнути з ПРАТ «ІНГЗК» 300 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач у відзиві на позов в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки з матеріалів справи, в тому числі із трудової книжки позивача, вбачається, що він був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію з іншого підприємства ПАТ «АМКР», на час встановлення професійного захворювання був непрацюючим пенсіонером. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 29.09.2023 вказує на те, що розслідування проводилося в ПАТ «АМКР», і саме цьому підприємству спеціалізованим профпатологічним закладом охорони здоров`я було направлено повідомлення за ф. П-3.

Відповідач зазначив, що підтвердженням отримання позивачем профзахворювань під час роботи в ПАТ «АМКР» є медичний висновок ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини». Просив врахувати, що машиністом екскаватора ПРАТ «ІНГЗК» позивача працював 3 роки 4 місяці, а водієм автомобіля ГТЦ ГД ПАТ «АМКР» - 21 рік і 3 місяці, на диспансерному обліку з приводу хронічного бронхіту перебуває з 2020 року, МСЕК проходив з березня 2021 року, тобто вперше після 24 років припинення роботи зі шкідливими умовами на підприємстві відповідача. Вважає, що вказані в п.18 Акту розслідування причини характеризують умови праці позивача саме в ПАТ «АМКР». Жодного належного і допустимого доказу того, що робота позивача на посаді машиніста екскаватора в Інгулецькому ГЗК стала причиною виникнення у позивача хронічних професійних захворювань немає, отже неможливо встановити зв`язок з роботою позивача в ПРАТ «ІНГЗК» і заподіянням йому моральних страждань, а тому підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача відсутні.

Процесуальні дії у справі.

22.12.2023 позовна заява надійшла до суду.

27.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

11.01.2024 від відповідача надійшов відзив на позов.

Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 01.07.1993 по 19.11.1996 року працював машиністом екскаватора в кар`єрі рудника Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. З 19.11.1996 був переведений в ЦТА водієм всіх марок дизельних автомобілів, зайнятий повний робочий день по ВГМ із кар`єра глибиною 150 м і більше. Звільнений з цієї посади 26.09.2001 року за власним бажанням по ст.38 КЗпП України.

Згідно з записами в трудовій книжці, з 23.11.2001 року по 20.03.2023 працював в різних структурних підрозділах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого (а.с.7-9).

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 29.09.2023 встановлено, що хронічне професійне захворювання позивача виникло через роботу водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого департаменту ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» в період з 23.11.2001 по 20.03.2023, по транспортуванню гірничої маси на великовантажних автосамоскидах у кар`єрі рудоуправління гірничого департаменту. Також робота в період з 01.07.1993 по 18.11.1996 машиністом екскаватора ПРАТ «ІНГЗК». Під час виконання роботи на підприємстві а ОСОБА_1 діяли шкідливі виробничі фактори, такі як вібрація та пил (п.17).

Як зазначено в п.12 Акту, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів становить 21 рік 03 місяці.

В п.18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача зазначено: вібрація: фактичне значення еквівалентного коригованого рівня вібрації становило 69дБ при нормативному значенні 65 дБ; пил: концентрація аерозолю фіброгенної дії становила 4,7 мг/м3 при нормативному значенні 2,0 мг/м3.

Особи, які порушили законодавство про охорону праці, комісією не встановлені через неодноразову зміну керівництва структурного підрозділу (п.20 Акту).

З метою ліквідації і запобігання виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) комісією було запропоновано начальнику гірничого департаменту ПАТ «АРМК» розробити та впровадити заходи щодо усунення впливу шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища, що призвели до професійних захворювань (а.с.10-12).

Згідно з Медичним висновком ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 31.08.2023 № 940 у позивача було виявлені хронічні професійні захворювання вібраційна хвороба і сидеросилікоз першої стадії, ЛН першого-другого ступеню (а.с.16-17).

Внаслідок отримання зазначеного хронічного професійного захворювання, первинним висновком медико-соціальною експертної комісії від 15.12.2023 року позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65 % (50 % - по вібраційній хворобі, 15 % - по сидеросилікозу) та визначено третю групу інвалідності, з 20 листопада 2023 року по 01 грудня 2025 року. Причиною інвалідності в довідці до Акту огляду МСЕК зазначено професійне захворювання (а.с.13). Позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження, робота в умовах вібрації, виробничого пилу.

Наявність професійних захворювань у позивача також підтверджується наданою ним випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого, з якої видно, що він проходив лікування в ДУ «Український НДІ промислової медицини» з приводу скарг на стійкий виражений біль у хребті, суглобах, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, хрипи у грудях, підвищення АТ, шум в голові та ін.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини, які регулюють відшкодування моральної шкоди.

Норми права, які застосовує суд та мотиви їх застосування.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці: соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Статтею 6 цього Закону визначено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці (ст.13).

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Висновок суду.

Сам факт втрати професійної працездатності, з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст. 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом достовірно встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності 65 %, позивачу заподіяно моральну шкоду, оскільки внаслідок отримання професійних захворювань у нього змінилися образ та якість життя, що завдає йому моральних страждань.

Суд вважає, що ушкодження здоров`я, втрата значного відсотка працездатності, постійні процеси лікування, прийоми ліків, перенесення фізичних страждань, безумовно спричиняють позивачу моральні страждання.

Однак, суд вважає, що наданими позивачем доказами не підтверджено заподіяння моральної шкоди Позивачу саме Відповідачем. Незважаючи на те, що в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 29.09.2023 наявна інформація про роботу Позивача в період з 01.07.1993 по 18.11.1996 машиністом екскаватора ПРАТ «ІНГЗК», однак зазначено, що стаж його роботи в умовах впливу шкідливих факторів становить 21 рік 03 місці, що відповідає періоду роботи Позивача водієм автотранспортних засобів гірничотранспортного цеху гірничого департаменту ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» в період з 23.11.2001 по 20.03.2023.

Суд погоджується з відповідачем, що розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання проводилося в ПАТ «АМКР», саме це підприємство вказано і у висновку ЛЕК ДУ «Український НДІ промислової медицини» від 31.08.2023 № 940.

При цьому, суд враховує невеликий стаж роботи Позивача на підприємстві Відповідача, і те, що жодних інших доказів отримання ним професійних захворювань під час роботи в ПАТ «ІНГЗК» позовний матеріал не містить, а тому не має можливості з`ясувати наявність причино наслідкового зв`язку роботи позивача машиністом екскаватора в кар`єрі РУ «ІНГЗК» з отриманням ним професійних захворювань, і як наслідок - заподіянням йому моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд вважає, що обов`язок відшкодування позивачу моральної шкоди лежить на іншій особі ПАТ «АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ» і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, а позивач від сплати судного збору звільнений, суд вважає, що його слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Повалій Олена Василівна, адреса робочого місця: м. Кривий Ріг, пр. Героїв Підпільників, , свідоцтво № 3199 від 11.11.2016.

Відповідач Приватне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», місцезнаходження: 50064, м. Кривий Ріг, вул. Рудна, 47, .

Повне судове рішення складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов