Справа № 501/3274/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряки Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Моноліт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ :

29 липня 2024 року представник позивача ДП «Моноліт - Сервіс», звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 , на їх користь заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2023 року по червень 2024 року в сумі 9464,90 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн.

15 серпня 2024 року Іллічівським міським судом Одеської області було винесено ухвалу, якою вказану цивільну справу у зв`язку із тим, що даний спір не підсудний Іллічівському міському суду Одеської області, надіслано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області, у зв`язку з тим, що відповідачка ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про помилковість надіслання справи з Іллічівського міського суду Одеської області до Овідіопольського районного суду Одеської області, з огляду на наступне.

З позовної заяви вбачається, що представник ДП «Моноліт - Сервіс», просить стягнути заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії які надавались за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною юрисдикцією належить до Іллічівського міського суду Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (виключна підсудність).

Так, відповідно до ст.ст. 181, 190 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до цивільних справ з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного суду, викладену у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, відповідно до якої виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Детальним вивченням позовної заяви про встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є саме Іллічівським міський суд Одеської області, оскільки нерухоме майно, за обслуговування якого утворилася заборгованість, розташоване на їх території.

Отже, для даної позовної заяви про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії визначено виключну підсудність.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Згідно положення п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності ) іншого суду.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги відомості про місцезнаходження нерухомого майна, суд доходить висновку про необхідність повернення матеріалів вказаної справи для розгляду до Іллічівського міського суду Одеської області, як помилково надісланої.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДП Моноліт Сервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії - повернути на розгляд до Іллічівського міського суду Одеської області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 1 5-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Гандзій Д.М.