Справа № 331/434/24
Провадження № 2-о/331/77/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицька В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , заінтересована особа Маріупольський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , заінтересована особа Маріупольський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення передати до належного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні . У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Водночас, слід зазначити, що терміни «місце проживання (перебування, знаходження)» чинне законодавство пов`язує саме з зареєстрованим у встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» порядку проживанням особи, а не за її фактичним перебуванням.

Згідно із довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 03-13.01-1951 від 14.09.2021 р. та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 416069 від 23.01.2024 р., місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи додано договір оренди житлового приміщення від 07.03.2023 р. щодо фактичного місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Місцем проживання (перебування) заявника в даному випадку являється зареєстроване у встановленому законом порядку місце його проживання, що кореспондується з положеннями ст. 29 ЦК України та Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

При цьому, договір про оренду житла не є документом, що офіційно підтверджує зареєстроване місце проживання чи перебування особи. Сама по собі наявність договору оренди не може свідчити, що вказана у договорі адреса є зареєстрованим місцем перебування заявника. Заявником не надано належних та допустимих доказів проходження передбаченої Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а також Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022 року процедури реєстрації місця перебування.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, адресою реєстрації місця проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю належить до Приморського районного суду м. Маріуполя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ з Приморського районного суду м. Маріуполя на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Таким чином, розгляд даної заяви територіально не підсудний Жовтневому районному суду м. Запоріжжя.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне направити заяву про встановлення факту, що має юридичне значення на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська.

Керуючись ст.31, 32, 260, 316, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , заінтересована особа Маріупольський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення передати на розгляд до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (49128, м. Дніпро, вул. Коробова, буд. 6).

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька