Номер провадження: 22-ц/813/1465/24
Справа № 504/895/21
Головуючий у першій інстанції Мурманова І.М.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Стахової Н.В. .

суддів Карташова О.Ю., Коновалової В.А.

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року, ухваленого у складі судді Мурманової І.М., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року АТКБ «Приватбанк» звернулось до Комінтернівського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19.08.2009 у розмірі 32081,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 25871,68 грн; заборгованість за простроченими відсотками - 6209,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані не невиконанням відповідачем умов кредитного договору.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТКБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором (простроченим тілом кредиту) в сумі 25871,68 грн, судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що банк надав відповідачу кредит, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. Між сторонами був погоджений розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 2,5% щомісячно, про що зазначено у заяві, якою відповідачка виявила бажання на отримання кредитної картки від 14.09.2020, підписаної відповідачем. Таким чином, оскільки підписанням Заяви з відповідачем було погоджено розмір відсоткової ставки 2,5% в місяць (30% річних), то позовні вимоги Банку щодо стягнення відсотків підлягають задоволенню. Судом першої інстанції помилково зазначено про відсутність погодження розміру відсотків в Заяві від 19.03.2009, та проігноровано факт погодження умов кредитування.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що ціна позову у вказаній справі є менше ніж сто розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 263ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Апелянт оскаржує рішення в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, а тому в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета -заява не містить відомостей про домовленість сторін, зокрема щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 03.10.2010 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, згідно з умовами якої відповідач отримав кредитну картку, зі встановленим кредитним лімітом на платіжну картку.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підписавши цю заяву, засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому виді.

У Анкеті-заяві засвідчено, що Умови та Правила надання банківських послуг, розміщені на офіційному сайту банку, за посиланням: https://privatbank.ua, зі змінами яких відповідач погодився постійно ознайомлюватись.

На підтвердження факту укладення кредитного договору, АТ КБ «Приватбанк» додатково до Анкети-заяви від 19.05.2009 надано до позову довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, виписку про рух коштів, довідку про зміну умов кредитування за обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 .

Відповідно до поданої до суду довідки АТКБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 були видані наступні картки: картка Універсальна № НОМЕР_1 , дата відкриття 07.04.2009, з терміном дії по 03/15; картка Універсальна НОМЕР_2 , дата відкриття 02.04.2015, з терміном дії по 03/18; картка Універсальна НОМЕР_3 , дата відкриття 01.02.2018, з терміном дії по 12/21, картка Універсальна НОМЕР_4 , дата відкриття 18.12.2018, з терміном дії по 09/22, картка Універсальна НОМЕР_5 , дата відкриття 07.10.2019, з терміном дії по 18/23.

Банком до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 19.08.2009 станом на 28.02.2021, становить у розмірі 32081,46 грн., яка складається з: заборгованості за простроченим тілом кредиту 25871,68грн.; заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6209,78 грн.

Також банком до позову долучено виписки за картковими рахунками, відкритими на ім`я ОСОБА_1 за період з 26.06.2009 по 01.02.2021.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримував від банку кредитні кошти та користувався ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення ним коштів банку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так з наданої довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається що сторони погодили базову % ставку щомісячно (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів на рік) у розмірі 2,5% .

Вказана довідка підписана відповідачкою, про що свідчить її підпис у вказаній довідці.

Таким чином, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні докази того, що під час підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідачка ознайомилася з умовами кредитування в частині сплати відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у стягненні заборгованості за простроченими відсотками.

Отже, банк має право на стягнення у примусовому порядку з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 6209,78 грн.

За таких обставин, рішення суду в частині відмови у позові про стягнення відсотків підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог Банку і стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку відсотків за користування кредитом в розмірі 6209,78 грн.

Крім того, зважаючи, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню з відповідачки на користь скаржника також підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( код ЄДРПУ 14360570, МФО № 30529, заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 6209 (шість тисяч двісті дев`ять) грн 78 копійок, судовий збір у сумі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп.

В іншій частині заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова