Справа № 145/1404/24
Провадження №2/145/1068/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2024 р. с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалася на те, що 04.08.2007 між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх доньок ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Вероніку, 23. l l .2016 р.н.

Згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.01.2024 шлюб між ними було розірвано. Наразі вони мають невирішені майнові питання.

Під час шлюбу було побудовано житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0487, площею - 0,1562 га. Майно в 2015 році зареєстровано за ОСОБА_2 , однак підлягає поділу як майно подружжя.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд та на 1/2 частки присадибної земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) розміром 0,1562 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуги з відповідача на її користь документально підтверджені судові витрати.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судовий розгляд з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися. Позивачка ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить стягнути з відповідача оплачені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю, просить задоволити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Судом встановлено, що сторони по справі з 04.08.2007 по 29.01.2024 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8).

Під час шлюбу сторони побудували житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:002:0487, площею - 0,1562 га.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про реєстрацію права власності №7216467 від 30.07.2013 (а.с.7) вказане майно в 2015 році зареєстровано за ОСОБА_2

Житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами є безумовно є спільним майном колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки побудований в період зареєстрованого шлюбу з метою спільного проживання сім`ї, частки майна дружини та чоловіка при поділі є рівними, а тому кожен із сторін має право на 1/2 його частку.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК (п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Відповідно до статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користування іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами, право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у пpaвi власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №910/18560/16).

Таким чином, враховуючи, що спірний житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 будувався на земельній ділянці кадастровий номер :02:002:0487, площею - 0,1362 га, де колишнє подружжя проживало сім`єю та вело спільне господарство, відтак позивачу слід виділити 1/2 частку будинку та у відповідності до вимог статті 120 ЗК України пропорційно 1/2 частку відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій він розміщений, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Такі самі норми містяться і у ст. 120 ЗК України, якою передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщену на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Суд враховуючи, що набуте сторонами в період шлюбу майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні по 1/2 частині, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення у повному обсязі.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

02 липня 2024 року між адвокатом Швець А.В. та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги. Гонорар за надання правової допомоги - складає 4844,8 грн. Сторони погодили вартість наданих послуг та вважають суму справедливою. До матеріалів цивільної справи додано акт приймання-передачі наданих послуг до Договору від 11 вересня 2024 року.

З огляду на зазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критеріїв, відсутності клопотання іншої сторони про зменшення судових витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати 8529, 77 грн (4844,8 грн +3684,97 грн).

Керуючись ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.120 ЗК України, ст.ст. 316, 317, 377ЦК України, ст.ст.4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 79-82, 263-265, 273 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку А, загальною площею - 91.7 кв.м, житловою площею - 42.7 кв.м з відповідною часткою господарських будівель та споруд: прибудова а, ганок, гараж Б, погріб П/Б, вимощення І, колодязь №l, колодязь інженерних мереж №2, вигрібна яма №3, хвіртка №4, ворота №5, ворота №6, огорожа №7, огорожа №8, огорожа №9, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки присадибної земельної ділянки (для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд) розміром 0,1562 га, кадастровий номер :02:002:0487 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуги з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у сумі 8529 (вісім тисяч п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 77 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 13 вересня 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.