г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2943/24
Номер провадження 2/213/1402/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу №213/2943/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Представник позивача в інтересах позивача звернулась до суду з вказаним позовом, де вказала, що 07 листопада 2023 року вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України, де позивач є потерпілим. Протиправними діями відповідача позивачу були завдані легкі тілесні ушкодження. Також, в день вчинення кримінального правопорушення о 21.30 годині ОСОБА_2 пошкодив його автомобіль, чим спричинив йому матеріальну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Стосовно відповідача по вказаному факту було складено протокол за ч.1 ст.194 КК України, проте постановою суду від 18 жовтня 2023 року через те, що протокол був складений з порушеннями провадження у справі було закрито. Через дії відповідача позивач був змушений лікуватись, не міг спати через постійне відчуття болю, внаслідок чого були порушені його нормальні життєві зв`язки. Такими діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000,00 грн. Посилаючись на норми ст.ст.1166, 1167 ЦК України просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 3 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

Позовна заява надійшла до суду 01 липня 2024 року.

03 липня 2024 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

05 липня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Відповідач відзив на позов не надав.

Інших заяв, клопотань від сторін не надходило.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, яке мало місце 12 серпня 2023 року о 18.30 годині по факту завдання легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

Як видно із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4297/426 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в КПН «Криворізька міська лікарня №17» КМР з 12 серпня 2023 року по 18 серпня 2023 року з приводу тілесних ушкоджень.

Відповідно до листа ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 08 квітня 2024 року відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР за ст.194 КК України та складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП серії ВАВ 597660 по факту звернення ОСОБА_3 , про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 в ході словесного конфлікту та під час перебування в стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 , 1993 року народження пошкодив заднє лобове скло автомобіля марки Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як видно із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобілю марки Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

Відповідно до видаткових накладних, ОСОБА_5 придбав заднє скло на автомобіль марки Опель Вектра вартістю 1 900,00 грн та вартість заміни такого скла становить 1 100,00 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь- яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Висновок суду.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, позивач належними, допустимими та достовірними доказами повинен довести порушення його прав.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів того, що він на час звернення до суду є власником транспортного засобу Опель Вектра, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було пошкоджено, в той же час надано докази, що власником є ОСОБА_5 . Отже не доведено порушення відповідачем невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів саме позивача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн суд зазначає таке.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті протиправних дій відповідача позивачу було завдано моральних та душевних страждань.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за №752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене та обставини скоєного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 10 000,00 грн.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволення стягненню з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. 1167 ЦК України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення 03 вересня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов