Справа № 161/4463/22 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/717/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011», про усунення перешкод у користуванні спільним майном шляхом демонтажу добудови до житлового приміщення, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Явір 2011», про усунення перешкод у користуванні спільним майном шляхом демонтажу добудови до житлового приміщення.

Свої вимоги, враховуючи відповідь на відзив, заперечення на заперечення відповіді на відзив, обґрунтовує тим, що є власником житлового приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 17,3 кв.м., у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , розташованого на третьому поверсі даного гуртожитку. Також на третьому поверсі будинку знаходиться житлове приміщення № НОМЕР_2 , загальною площею 50,8 кв.м, що розташоване в кінці спільного коридору, напроти місць загального користування (санвузла, душової) та належить відповідачам на праві власності .

Вказує, що до житлового приміщення відповідачів здійснено добудову шляхом зайняття частини загального коридору площею 8 кв.м., що позбавляє його можливості вільно переміщатись в коридорі, заносити великогабаритні речі та дана добудова здійснена без погодження співвласників будинку, порушує будівельні норми та чинить іншим співвласникам будинку перешкоди у вільному доступі до місць загального користування.

З врахуванням наведеного, просить суд усунути перешкоди в користуванні спільним майном - коридором третього поверху шляхом зобов`язання відповідачів демонтувати добудову до жилого приміщення АДРЕСА_2 , влаштовану в коридорі третього поверху.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011», про усунення перешкод у користування спільним майном, шляхом демонтажу добудови до житлового приміщення.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_4 подав апеляційну скарг,у в якій з висновками суду не погоджується, вважає рішення незаконним, не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що правові висновки не в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи та дослідженим в судовому засіданні доказам, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Мохнюк М. В. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, відповідач ОСОБА_2 та представник відповідачів ОСОБА_3 заперечили проти апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 є співвласником житлового приміщення АДРЕСА_3 загальною площею 17,30 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням від 08.09.2011 року № 960-р і зареєстрованим у відділі реєстру житлового фонду під № 960-р/11 (а.с. 12).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачам ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності від 23.09.2010 року належить жиле приміщення АДРЕСА_2 , площею 50,8 кв.м (а.с. 13).

Крім того, згідно з викопіюванням з матеріалів інвентаризаційної справи №57483 гуртожитку по АДРЕСА_1 (третій поверх) станом на 2012 рік убачається наявність прибудови до жилого приміщення №113, коридору площею 5,3 кв.м. та приміщення 2 кладовки, площею 2,7 кв.м., інформації щодо самовільного будівництва даних приміщень немає (а.с. 152).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на ту обставину, що відповідачі після приватизації жилого приміщення №113 у коридорі загального користування на третьому поверсі гуртожитку здійснили незаконну добудову, чим порушили санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку та створили перешкоди іншим співвласникам будинку у вільному доступі до місць загального користування, а тому добудоване приміщення підлягає демонтажу.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ( ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Передбачений ст. 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном - підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. ( 382 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Правовою підставою вимог про усунення перешкод у користуванні майном є норма статті 391 Цивільного кодексу України, відповідної до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до цієї статті власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.( п. 2 ст. 10 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду»).

Використання приміщень загального користування, а також допоміжних приміщень, зміна їхнього призначення, відповідно до ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників будинку, а не окремих мешканців.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єкти, що належать до спільного майна багатоквартирного будинку, можуть за рішенням загальних зборів об`єднання передаватися в користування, у тому числі на умовах оренди, фізичним та юридичним особам за умови, що не будуть погіршені умови експлуатації багатоквартирного будинку.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу установчих зборів від 20 січня 2011 року у гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011». Рішенням загальних зборів ОСББ «Явір 2011» (протокол №17 від 13 листопада 2016 року) затверджено Статут ОБСС «Явір 2011» (нова редакція) (далі Статут) (а.с. 75-86).

Пунктом 3.12 Статуту визначено, що за рішенням загальних зборів повноваження щодо прийняття рішень стосовно спільного майна, яким користується лише певна група співвласників, за умови що при цьому не порушуються права інших співвласників, можуть бути передані цій групі учасників. Такі рішення стосовно спільного майна приймаються зборами зазначеної групи співвласників у порядку, передбаченому пунктами 3.4 3.11 Статуту.

У п. 4.5. Статуту вказано, що за рішенням загальних зборів допоміжні приміщення та інше спільне майно будинку можуть передаватися в користування окремим співвласникам. Порядок користування спільним майном визначається загальними зборами (а.с. 84).

Із матеріалів справи вбачається, що протоколом зборів співвласників 3-го поверху 2-го під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 від 22 червня 2022 року підтверджено право користування співвласників 3-го поверху 2-го під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 приміщень загального користування на 3-му поверсі багатоквартирного будинку кожному співвласнику згідно даних технічного паспорту, які включені у платіжки на оплату комунальних послуг зокрема:

- квартира АДРЕСА_4 добудова в загальному коридорі площею 5,3 кв. м. і 2,7 кв.м приміщення у місці загального користування (експлікація технічного паспорта до кв. АДРЕСА_4 );

- квартира АДРЕСА_5 добудова в загальному коридорі площею 2,9 кв.м (експлікація технічного паспорта № НОМЕР_3 ).

Отже, добудови у коридорі загального користування є допоміжними приміщеннями та на праві спільної сумісної власності належать співвласникам будинку, а розпорядження ними здійснюється за рішенням загальних зборів ОСББ.

Відповідно до пп. б п. 5.2 Статуту співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах їх повноважень (а.с. 70-73).

Таким чином, як убачається з протоколу зборів співвласників, співвласники прийняли рішення про надання спірних добудов відповідачам, що відповідає положенням Статуту та Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», отже, відповідачі використовують їх на законних підставах.

Окрім цього, зазначеним рішенням ОСББ, позивачу також була надана у користування добудова у загальному коридорі, а отже, твердження ОСОБА_4 про порушення його прав внаслідок користування відповідачами добудовою не відповідає встановленому п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України принципу добросовісності.

При цьому, звернення позивача до Господарського суду Волинської області з позовною заявою до ОСББ «Явір 2011» про визнання недійсним рішення зборів співвласників 3-го поверху 2-го під`їзду багатоквартирного будинку ОСББ «Явір 2011» 16.05.2024 року не зупиняє дії зазначеного рішення на стадії розгляду даної справи по суті.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача щодо незаконності надання у користування допоміжних приміщень відповідачам є безпідставними, оскільки спірні прибудови, площею 5,3 кв.м. та 2,7 кв.м. не є власністю відповідачів, а право на користування ними надано останнім на законних підставах.

Також, з висновку експерта від 12.01.2024 року №3/2024 ТзОВ «Волинь-Експерт» судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що зміни конструктивного елемента загального коридору третього поверху гуртожитку по АДРЕСА_1 , внаслідок добудови до житлового приміщення №113 наявні у зв`язку з влаштуванням огороджувальних конструкцій (стін) приміщення 1 коридору, площею 5,3 кв.м. та приміщення 2 кладовки, площею 2,7 кв.м. Площа загального коридору третього поверху гуртожитку по АДРЕСА_1 зайнята добудовою до секції №113 8,37 кв.м. (а.с. 141-156).

Такі висновки експертизи жодним чином не встановлюють порушення санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку, на які посилається позивач, як на одну із підстав для задоволення позову, зокрема, вони не містять конкретних посилань на норми нормативно-правових актів у галузі будівництва, зокрема, пункти ДБН, які були порушені при здійсненні добудови, а лише підтверджують наявність такої добудови до жилого приміщення №113 та його площу, а тому не впливають на загальні висновки суду у даній справі.

Згідно зі статями 76, 77, 79ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 не підтверджуються будь якими доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що права та законні інтереси позивача, як власника жилого приміщення АДРЕСА_3 порушено діями відповідачів, а саме, що добудова на третьому поверсі цього гуртожитку, яка знаходиться з протилежної сторони по загальному коридорі з житловим приміщенням позивача, має будь-який фізичний контакт з цим приміщенням, впливає на його санітарний, протипожежний та технічний стан, перешкоджає вільному доступу до житлового приміщення позивача, є безпідставними, оскільки добудови у коридорі загального користування є допоміжними приміщеннями та на праві спільної сумісної власності належать співвласникам будинку, а розпорядження ними здійснюється за рішенням загальних зборів ОСББ.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог та не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані позивачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді :