г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2322/24
Номер провадження 2/213/1220/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2024 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазуренка В.В., розглянув заочно в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Підодвірний Тарас Іванович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся з зазначеним позовом в суд, посилаючись на те, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис №52511 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості за кредитним договором. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Сидорук Л.В. 20.12.2021 року відкрито виконавче провадження №66172761. В рамках зазначеного виконавчого провадження з позивача було примусово стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» суму 17904,53 грн. на виконання виконавчого напису №10/1546 від 10.04.2024 року з місця роботи позивача. За позовом позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровськоїобласті Сидорук Л.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року по справі 213/4765/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення набуло законної сили 11.03.2022 року. Зазначає, що грошові кошти з доходів позивача були стягнуті та перераховані до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» безпідставно.

У судове засідання сторони не викликались. Відповідач відзив не надав, треті особи пояснення не надали.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

У відповідності до вимог ст.ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування у провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.

28 травня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що за позовом позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровськоїобласті Сидорук Л.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року по справі 213/4765/21 виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Судове рішення набуло законної сили 11.03.2022 року.

Відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірночо-збагачувальний комбінат», загальна сума утримань за ВП №66172761 від 04.08.2021 року становить 17904,5 грн. за період з 01.08.2021 по 31.12.2021 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, відповідно до частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судове рішення про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового рішення правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК Україниу такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим рішенням законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 17904,53 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до приписів ст.133,137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано.

Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі

№922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У зв`язку з наведеним, оскільки правова допомога позивачу фактично була надана, підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263-265,280-283 ЦПК України, ст.1212 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Підодвірний Тарас Іванович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про стягнення безпідставно отриманих коштів за виконавчим написом нотаріуса, -задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 17904 (сімнадцять тисяч дев`ятсот чотири) грн. 53 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Копію рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Представник позивача: адвокат Підодвірний Тарас Іванович, адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», місцезнаходження: вул. Якова Самарського, 12а, місто Дніпро, 49044, ;

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, адреса: вул. Хмельницького Богдана, буд.4, оф.400, місто Дніпро, 49083, РНОКПП: не відомо.

Дата складення повного тексту судового рішення - 29 липня 2024 року.

Суддя В.В.Мазуренко