ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5177/24 Справа № 207/5399/23 Суддя у 1-й інстанції - Подобєд О.К. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у м.Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бажан Владислав Павлович, на рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, пред`явленою до ОСОБА_2 , на предмет стягнення з останнього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року у розмірі 33 300,31 грн, обґрунтовуючи це тим, що з 28 вересня 2019 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні.

Судовим наказом, виданим 30 вересня 2022 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська по справі №207/2658/22, з відповідача ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

22 грудня 2022 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу від 30 вересня 2022 року по справі №207/2658/22. Однак, відповідач ухилявся від виконання рішення суду, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, за період з вересня 2022 року по 14 серпня 2023 року за ним утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35 935,68 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості.

11 вересня 2023 року слідчим ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження №0000198 у відношенні відповідача за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. 26 вересня 2023 року, після відкриття кримінального провадження, відповідач сплатив їй заборгованість по аліментам у сумі 41156,75 грн. Зазначає, що неустойка (пеня), яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 33 300,31 грн, що не перевищує 100% загальної суми заборгованості за вказаний період.

Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено. Судові витрати віднесено на рахунок держави. (а.с. 181-184).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бажана В.П. подала апеляційну скаргу (а.с. 188-196), посилаючись на те, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неналежним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що суд першої інстанції надав невірну правову оцінку фактичним обставинам та матеріалам справи, внаслідок чого дійшов невірного висновку у справі, чим порушив норми як процесуального, так і матеріального права. Просила скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки за період з вересня 2022 року по серпень 2023 року у загальному розмірі 33 300,31 грн.

ОСОБА_2 , не скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подавав, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзивів на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції вважав доведеним, що станом на жовтень 2023 року винність в діях відповідача ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів відсутня, оскільки останній жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду, і при першій можливості погасив всю суму заборгованості, а заборгованість здебільшого виникла від незалежних від відповідача обставин, враховуючи введення воєнного стану та необізнаність про наявність аліментних зобов`язань, що було обставинами, незалежними від відповідача, та які вплинули на неможливість сплати щомісячних аліментних зобов`язань.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 28 вересня 2019 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом, виданим Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 30 вересня 2022 року по справі №207/2658/22, з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

22 грудня 2022 року державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення з відповідача аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за ОСОБА_2 утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 29 вересня 2022 року по 14 серпня 2023 року та складає 35935,68 грн. (а.с.27).

11 вересня 2023 року слідчим ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження №0000198 у відношенні відповідача ОСОБА_2 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Згідно ст.196СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Обов`язковою умовою настання відповідальності за прострочення сплати аліментів є винність особи.

Рішення суду про стягнення із відповідача аліментів набрало законної сили 30 вересня 2022 року і було звернуто до виконання позивачкою 22 грудня 2022 року.

Також судом встановлено, що 26 вересня 2023 року позивачці ОСОБА_1 були зараховані кошти в сумі 41156,75 грн від Південного ВДВС зі сплати аліментів від ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №8315 від 26.09.2023 року (а.с.34), а також 03.10.2023 року позивачці були зараховані кошти в сумі 69,00 грн від Південного ВДВС зі сплати аліментів від ОСОБА_2 (а.с.35).

Таким чином, станом на жовтень 2023 року, винність в діях відповідача ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів відсутня, оскільки останній жодним чином не ухилявся від виконання рішення суду, і при першій можливості погасив всю суму заборгованості, а заборгованість здебільшого виникла від незалежних від відповідача обставин, оскільки введення воєнного стану та необізнаність про наявність аліментних зобов`язань, були незалежними від відповідача, однак вплинули на можливість щомісячної сплати аліментних зобов`язань.

В постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже, обов`язковою умовою для виникнення такого виду відповідальності є наявність його вини в несплаті аліментів.

В ході розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 за судовим наказом зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, починаючи з 29 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Цей судовий наказ позивач пред`явила до примусового виконання 22 грудня 2022 року, а вже 26 вересня 2023 року відповідач повністю сплатив заборгованість за аліментами.

Суд першої інстанції вірно вважав встановленим, що у відповідача відсутня вина у несвоєчасній сплаті аліментів, адже, як встановлено колегією суддів, позивач достеменно була обізнана про місце роботи відповідача та його номер телефону, чого не повідомила державному виконавцю, а відповідач не був обізнаний ані про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів, ані про відкрите виконавче провадження, чого апелянт не спростувала при розгляді її апеляційної скарги.

Дані обставини не можуть свідчити про наявність винних дій чи бездіяльності відповідача щодо навмисного ухилення його від сплати аліментів на утримання дитини.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитися як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов?язку, а саме приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо, як про це вказано у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 рокуу справі № 661/905/19. І тут ВС виходить з того, що положення ЦК субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч.1 ст. 196 СК, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів, він повинен надати докази на підтвердження того, що він мав об`єктивні перешкоди для своєчасної сплати аліментів. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом і в постановах від 10.01.2024 у справі № 359/240/21, від 19.02.2024 у справі № 761/893/23.

Наданий відповідачем в матеріалах справи договір оренди об`єкта нерухомості від 30 серпня 2022 року (а.с.67) свідчить про зміну місця проживання відповідача ще до того, як судом був ухвалений судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів. Також колегія суддів відзначає, що відповідач не був обізнаний про наявність цього судового наказу, як і відсутні такі докази про обізнаність відповідача щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього судового наказу, а апелянт цього не спростувала.

Натомість, 11 вересня 2023 року відповідач підписав розписку, подану начальнику Південного ВДВС у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області, в якій зобов`язався сплачувати аліменти щомісяця у встановленому розмірі, що і належить вважати датою достеменної обізнаності відповідача про аліментні зобов`язання, тоді як вже 25 вересня 2023 року відповідач повністю сплатив заборгованість, визначену державним виконавцем, що свідчить про відсутність винних дій чи бездіяльності відповідача та навмисного ухилення від сплати аліментів.

Отже, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з`ясував обставини справи, перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, належить наголосити, що Верховний Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Апелянт не скористалася наданими їй правами, не обґрунтувала свої доводи апеляційної скарги, не надала суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бажан Владислав Павлович залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна