Житомирський апеляційний суд
Справа №287/1076/23 Головуючий у 1-й інст. Винар Л.В.
Категорія 99 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Трояновської Г.С.

з участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №287/1076/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту смерті фізичної особи

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Винара Л.В.

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області, яка сталась внаслідок ракетного удару, нанесеного збройними силами російської федерації 17 травня 2022 року у смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області, під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

На обґрунтування вказаної заяви зазначала, що її чоловіка ОСОБА_2 із 20.04.2022 року мобілізовано на військову службу до в/ч НОМЕР_1 . 17 травня 2022 року в результаті нанесення прямого ракетного удару представниками військових формувань та іншими підрозділами російської федерації по казармам, де на час влучання ракети розміщувався особовий склад військової частини НОМЕР_1 н.п. Десна, Чернігівського району, Чернігівської області, загинув її чоловік солдат ОСОБА_2 . Акт про настання смерті солдата ОСОБА_2 не складався через те, що тіла загиблих військовослужбовців, які перебували в казармі АДРЕСА_1 неможливо ідентифікувати.

Через відсутність документів на підтвердження загибелі її чоловіка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання ним обов`язків військової служби у ЗСУ, пов`язаної із захистом Батьківщини, їй відмовлено органами ДРАЦС у реєстрації смерті її чоловіка. Встановлення даного факту заявниці необхідно для державної реєстрації його смерті в органах ДРАЦС, оскільки від цього залежить виникнення її особистих та майнових прав.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її заяву про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 .

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення факту смерті фізичної особи суд першої інстанції не звернув уваги, що від оголошення фізичної особи померлою (ст. 46 ЦК України) слід відрізняти встановлення судом факту смерті фізичної особи (ст. 315, 317 ЦПК України), що має місце в даному випадку, коли існують докази смерті фізичної особи у певний час і за певних обставин, але орган ДРАЦС відмовляє заявнику в реєстрації смерті. Оголошення ж особи померлою застосовується не щодо факту смерті, а щодо його презумпції. Заявниця звернулася до суду із заявою відповідно до вимог ст. 315, 317 ЦПК України про встановлення факту смерті чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не відповідно до вимог ст. 46 ЦК України про оголошення судом фізичної особи померлою. У матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів, які надають можливість зробити вірогідний висновок про загибель (смерть) ОСОБА_2 в казармі на території військового містечка в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , де останній виконував обов`язки військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Заінтересовані особи правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від ОСОБА_1 та представника Олевського відділу ДРАЦС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли заяви, в яких заявник та заінтересована особа просили проводити розгляд справи без їх участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив із положень статті 46 ЦК України щодо оголошення фізичної особи померлою та норм Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», тому прийшов до висновку про відсутність доказів подання ОСОБА_1 заяви Уповноваженому з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або до органів Національної поліції, про внесення відповідних даних до державного Реєстру, відсутність відомостей про заходи, які вживалися для розшуку військовослужбовця у передбаченому ст. 19 вказаного закону порядку та зокрема відсутність висновку Уповноваженого про наявність обставин, що свідчать про смерть військовослужбовця, як це передбачено ст. 21 вказаного закону.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою відповідно до вимог ст. 315, 317 ЦПК України про встановлення факту смерті чоловіка під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не відповідно до вимог ст. 46 ЦК України про оголошення судом фізичної особи померлою.

Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 року в справі №490/6057/19-ц вказано, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки лише для заявника, а саме: отримання загиблим статусу жертви міжнародного збройного конфлікту з подальшим отриманням членами сім`ї загиблого допомоги від гуманітарних організацій та можливості звернення членів сім`ї загиблого до міжнародних судів із відповідними вимогами».

Таким чином, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка, під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, є належним способом захисту її прав, оскільки від його встановлення залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 року, згідно якого воєнний стан продовжений строком на 90 діб.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 16.01.2011 року (а.с.12).

Від даного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , 2014 року народження та сина ОСОБА_3 , 2018 року народження, що стверджується довідкою Виконавчого комітету Білокоровицької сільської ради Коростенського району Житомирської області від 21.03.2023 року № 774 (а.с.15).

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації у військовий час та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.05.2023 року №1537 (а.с.16).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 20.04.2022 року солдата ОСОБА_2 номер обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу гаубичної самохідно-артилерійської батареї гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення, призначено на посаду та він вважався таким, що приступив до виконання службових обов`язків (а.с.17).

Згідно витягу з наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_3 №170 від 16.06.2022 року «Про підсумки проведення службового розслідування», в результаті проведення службового розслідування було встановлено, що 17 травня 2022 року, близько 04.29 год. збройними силами російської федерації був нанесений ракетний удар по військовому містечку № НОМЕР_4 АДРЕСА_2 , в результаті якого було частково зруйновано казарми АДРЕСА_3 , в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 та АДРЕСА_4 , в якій проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_5 . Внаслідок ракетного удару та руйнування будівель загинули, зникли безвісти та зазнали поранень військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 та НОМЕР_5 (а.с.20).

Згідно сповіщення №14 командира в/ч НОМЕР_1 від 20.09.2023 року за вих. №3304, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер обслуги гаубичного самохідно-артилерійського взводу зник безвісті 17.05.2022 року в н.п. Десна під час ракетного удару з боку країни агресора російської федерації (а.с.18).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №538 від 01.08.2022 року «Про визнання загиблими та безвісті відсутніми військовослужбовцями, виплати їм грошового забезпечення та передбачених виплат» ОСОБА_2 визнано безвісті відсутнім військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини та внаслідок нанесення противником ракетного удару 17.05.2022 року (а.с.21).

23.05.2022 року за №0000064 до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України. Досудове розслідування здійснюється відділенням поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (а.с.22).

Листом №212/29.18-47 від 02.03.2023 року Олевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відмовив заявниці у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , оскільки нею не надано документів, передбачених ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а саме: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (а.с.14).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1515 від 29.12.2022 року, в результаті проведення службового розслідування було встановлено, що 17 травня 2022 року, близько 04.29 год. збройними силами російської федерації був нанесений ракетний удар по військовому містечку № НОМЕР_4 (смт. Десна, Чернігівської області), внаслідок якого було частково зруйновано казарми АДРЕСА_3 та № НОМЕР_6 навчального центру, в яких проживали військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 . Даний випадок трапився внаслідок влучання ракети в казарми №3 та №15 під час збройної агресії російської федерації щодо України. Порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства в діях військовослужбовців та їх вини не встановлено. Загибель, зникнення безвісти, отримання поранень військовослужбовців сталося внаслідок нанесення противником ракетного удару 17 травня 2022 року під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини та не пов`язані із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення військовослужбовцями дій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесних ушкоджень. Наказано вважати таким, що зник безвісті внаслідок нанесення противником ракетного удару 17 травня 2022 року по військовому містечку № НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) солдата ОСОБА_2 (а.с.83).

Із витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №5 від 03.11.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 зник (виявлено) на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с.82).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 294, ч. 3 ст. 367 ЦПК України з метою повного, всебічного розгляду даної справи, колегія суддів вважає за можливе прийняти до розгляду додані заявником до апеляційної скарги докази, а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1515 від 29.12.2022 року та витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №5 від 03.11.2023 року.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявник надає свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду, щоб встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть чоловіка вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю ОСОБА_2 .

Суд бере до уваги твердження заявниці про неможливість отримання відповідного лікарського документа про смерть чоловіка, оскільки на час розгляду справи тіло ОСОБА_2 не ідентифіковано, при цьому військовою частиною НОМЕР_1 підтверджено факт смерті ОСОБА_2 .

При цьому, колегія суддів відмічає, що вказані вище письмові докази не містять жодних суперечностей і надають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть ІНФОРМАЦІЯ_5 на території військового містечка АДРЕСА_2 , де останній виконував обов`язки військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки ОСОБА_2 пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю, встановлені обставини дають підстави припускати, що його загибель сталась внаслідок ракетного обстрілу.

Колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи достатньо і належно доведено факт, що внаслідок ракетного удару країни агресора російської федерації 17.05.2022 року по казармі АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, загинув чоловік заявниці військовослужбовець ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявниця просила встановити факт смерті чоловіка згідно з положеннями ст. 315, 317 ЦПК України, не надав належної оцінки наданим ОСОБА_1 доказам, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви.

Таким чином, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, призвело до ухвалення у справі незаконного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про встановлення факту смерті з вищевказаних підстав (п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 08 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті фізичної особи.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білокоровичі Олевського району Житомирської області, яка сталась внаслідок ракетного удару, нанесеного збройними силами російської федерації 17 травня 2022 року у смт. Десна Чернігівського району Чернігівської області, під час виконання ОСОБА_2 обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2024 року.

Головуючий Судді