Справа № 504/2722/24
Номер провадження 2/504/2103/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

у складі головуючого судді Якиміва А.В.,

з участю секретаря судового засідання Ємельяненко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Доброслав Одеської області, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Комінтернівським районним судом Одеської області здійснюється розгляд позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним. 23.10.1993 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. В шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що підставою розірвання шлюбу є ті обставини, що шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюб існує формально, його збереження неможливе.

Позивач у судове засідання не прибула, надала до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без її участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання, не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки на зареєстровану адресу проживання відповідача, яка вручена останньому особисто 19.08.2024, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі та задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 Сімейного кодексу України чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.10.1993 зареєстрували шлюб, реєстрацію проведено Комінтернівским відділом ЗАГС смт. Комінтернівське Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №64. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Сторони не виявили бажання примиритись, позивач наполягає на розірванні шлюбу, від відповідача клопотань, щодо надання строку на примирення подружжя не надійшло.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, не встановлено фактів, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, тому, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 265, 273, 274 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 23.10.1993 Комінтернівским відділом ЗАГС смт. Комінтернівське Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №64.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору у сумі 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 50 відсотків судового збору в 605,6 (шістсот п`ять) гривень (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 03.09.2024 року.

Суддя : Якимів А. В.