Справа №461/8624/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Чорнія Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Дільничий офіцер відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Мельник Андрій Володимирович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Равська Софія Євгенівна (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодший лейтенант поліції Новосад Василь Ігорович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Маєвський Віктор Васильович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3), Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) про відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Дільничий офіцер відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Мельник Андрій Володимирович; Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Равська Софія Євгенівна; Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодший лейтенант поліції Новосад Василь Ігорович; Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Маєвський Віктор Васильович, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади. Просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти у розмірі 80000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади.

Позовні вимоги мотивує наступним. 02 червня 2021 року дільничним офіцером поліції відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області рядовим поліції Мельник Андрієм Володимировичем винесено постанову серія ГАА №113934 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 17.09.2021 у справі № 943/1121/21, яке набрало законної сили 27 вересня 2021 року, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ГАА № 113934 від 02.06.2021, винесену дільничним офіцером поліції відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області рядовим поліції Мельником А.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення у зв`язку відсутністю в ОСОБА_1 діях складу даного адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що 26 червня 2023 року в смт. Красне Золочівського району Львівської області дільничний офіцер поліції відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Мельник Андрій Володимирович під час виконання службових обов`язків, згадуючи про постанову серія ГАА №113934 від 02.06.2021, без будь-яких підстав здійснював на нього психологічний тиск та погрожував проведенням частих перевірок, чим порушив службову дисципліну.

За порушення службової дисципліни працівник поліції ОСОБА_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, про що свідчить Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, затверджений 12 серпня 2023 року начальником Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області підполковником поліції Василем Шимоном.

18 лютого 2023 року інспектором СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Равською Софією Євгенівною винесено постанову серія EAC № 6561060 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 24.04.2023 у справі № 943/457/23, яке набрало законної сили 08 травня 2023 року, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія EAC № 6561060 від 18.02.2023, винесену інспектором СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Равською С.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

18 лютого 2023 року інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Равською С.Є. складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 173597 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом марки AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 16.05.2023 у справі № 943/299/23, яка набрала законної сили 27 травня 2023 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

02 червня 2023 року інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Новосад Василем Ігоровичем складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 016243 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , за керування транспортним засобом марки AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння та про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 14.07.2023 у справі № 943/1061/23, яка набрала законної сили 25 липня 2023 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу даного адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що 02 червня 2023 року о 17 год. 50 хв. за його викликом прибула бригада ШМД смт. Красне підстанції ЕМД Буськ на місце зупинки транспортного засобу по вул. О. Кобилянської, в смт. Красне Золочівського району Львівської області, де надала йому медичну допомогу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я після емоційного навантаження (спілкування з працівниками поліції на вулиці). У відповідності до Витягів з Електронної системи охорони здоров`я, виданих сімейним лікарем комунального некомерційного підприємства Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області «Красненська міська лікарня» Смірновою Галиною Володимирівною від 08.06.2023, від 27.06.2023, позивачу встановлено діагноз «Гіпертонія з ускладненням МКХ-10 АМ», який виник з причин підвищеного кров`яного тиску, серцебиття, порушення сну.

Таким чином, внаслідок протиправних дій вищевказаних працівників поліції ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку із ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку із їх протиправною поведінкою щодо нього. Тому просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.10.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

20.11.2023 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як позивачем не доведено яких саме втрат немайнового характеру він зазнав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.12.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу. Позивач подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу.

Треті особи у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності учасників процесу, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Д ослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серії ГАА №113934 від 02.06.2021 року, що винесена дільничним офіцером поліції відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області рядовим поліції Мельником А.В., позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 17.09.2021 у справі № 943/1121/21, яке набрало законної сили 27.09.2021 року, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ГАА № 113934 від 02.06.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1 КУпАП, та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з наявним в матеріалах справи висновком службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області від 12.08.2022 року, затвердженого начальником Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області, дільничний офіцер поліції відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_2 притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни, зокрема вимог п.1,2 ч.1 ст.18, п.1, ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ч.1,2 ст.1 та ч.11 ст.19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII.

З даного висновку вбачається, що порушення службової дисципліни полягало у тому, що 26.06.2023 року в смт. Красне Золочівського району Львівської області дільничний офіцер поліції відділення поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Мельник А.В. розпочав розмову з ОСОБА_1 , в ході якої згадував складені на позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та погрожував останньому проведенням частих перевірок.

Вказаним висновком лейтенанта поліції ОСОБА_2 попереджено про необхідність дотримання службової дисципліни та недопущення в подальшому порушення службової дисципліни.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAC № 6561060 від 18.02.2023 року, що винесена інспектором СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Равською С.Є., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 24.04.2023 у справі № 943/457/23, яке набрало законної сили 08 травня 2023 року, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього безпеки руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії EAC № 6561060 від 18.02.2023, винесену інспектором СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Равською С.Є. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 10 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

18.02.2023 року інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області лейтенантом поліції Равською С.Є. складено протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 173597 стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за керування транспортним засобом марки AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 16.05.2023 у справі № 943/299/23, яка набрала законної сили 27.05.2023 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

02.06.2023 року інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області молодшим лейтенантом поліції Новосадом В.І. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 016243 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 за фактом керування транспортним засобом марки AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння та про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.

Постановою Буського районного суду Львівської області від 14.07.2023 у справі № 943/1061/23, яка набрала законної сили 25.07.2023 року, закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

28.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, з заявою про кримінальне правопорушення, в якій просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Згідно вказаної заяви, інспектор СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодший лейтенант поліції ОСОБА_3 за попередньою змовою з інспектором СРПП ВП № 2 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Маєвським В.В. вніс до офіційного документу протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 016243 від 02.06.2023 року завідомо неправдиві відомості, а саме що «водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки AUDI A3, д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (зіниці очей не реагують на світло). Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився у медичному закладі, на місці зупинки транспортного засобу під відеозапис».

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09.08.2023 року у справі №463/6783/23, провадження №1-кс/463/5608/23 зобов`язано уповноважену посадову особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_1 від 28.07.2023 року про вчинення кримінального правопорушення та розпочати з приводу даних обставин досудове розслідування.

На підставі вказаної ухвали 16.08.2023 року внесено відомості Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 за ч.1 ст.366 КК України.

Згідно долученої довідки №204, виданої КНП Буської міської ради «Буська центральна районна лікарня», ОСОБА_1 в наркологічний кабінет КНП «Буська ЦЛР» - поліклініки не звертався і на Д/о з приводу наркологічних захворювань не перебуває.

Згідно копії карти виїзду швидкої медичної допомоги №463 від 02.06.2023 року, за викликом ОСОБА_1 о 17:35 год. на місце зупинки транспортного засобу по вул. О. Кобилянської, в смт. Красне Золочівського району Львівської області прибула бригада ШМД смт. Красне підстанції ЕМД Буськ, де останньому було надано медичну допомогу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я. Встановлено попередній діагноз: гіпертонічний криз, гостра реакція на стрес.

Згідно Витягів з Електронної системи охорони здоров`я, виданих сімейним лікарем КНП Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області «Красненська міська лікарня» Смірновою Галиною Володимирівною від 08.06.2023 та від 27.06.2023, позивачу встановлено діагноз «Гіпертонія з ускладненням МКХ-10 АМ: Гіпертензивна (ніпертонічна) хвороба серця з (застійною) серцевою недостатністю», який виник з причин підвищеного кров`яного тиску, серцебиття, порушення сну.

Частиною першою статті 15ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти,заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги про стягнення моральної шкоди тим, що неодноразовим незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відносно нього.

Фактично підставою позову є винесення постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1, ч.10 ст.121 КУпАП, які в подальшому скасовані, та складення протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, провадження у яких було закрито у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно із ч. 3 ст. 19 цього Закону держава, відповідно до закону, відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень.

Статтею 56 Конституції України визначено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Цивільно-правову відповідальність можна поділити на договірну та позадоговірну (деліктну). Позадоговірна відповідальність наступає за відсутності договірних відносин між учасниками.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Враховуючи те, що підставою для відшкодування шкоди є встановлена рішенням суду протиправність постанов, винесених поліцейськими у справах про адміністративні правопорушення, за якими не було накладено адміністративне стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відтак спеціальні норми, передбачені ч.1 ст.1176 ЦК України, застосуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у ст. 1174 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди за статтями1173,1174 ЦК України є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, що є предметом доказування по справі.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Як роз`яснено у п.п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав .Моральна шкодаполягає,зокрема удушевних стражданнях,яких фізичнаособа зазналау зв`язкуіз знищеннямчи пошкодженнямїї майна. Моральнашкода відшкодовуєтьсягрішми,іншим майномабо вінший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення йогоможливості їхреалізації,ступеня виниособи,яка завдаламоральної шкоди,якщо винає підставоюдля відшкодування,а такожз урахуваннямінших обставин,які маютьістотне значення.При визначеннірозміру відшкодуваннявраховуються вимогирозумності ісправедливості. Моральнашкода відшкодовуєтьсянезалежно відмайнової шкоди,яка підлягаєвідшкодуванню,та непов`язаназ розміромцього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.5-6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з нормою ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

При цьому, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсності факту завдання йому моральної шкоди, не довів в чому саме вони полягали, та яких втрат він зазнав внаслідок неправомірних дій щодо нього збоку працівників поліції.

Скасування протиправного рішення працівників поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у вигляді штрафу, не є безумовною підставою для відшкодування особі моральної шкоди, за відсутності на те чіткої норми закону, оскільки ст.1176 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відшкодування державою шкоди незалежно від вини її заподіювача, до якої не віднесено накладення на особу адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходить з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, зокрема не доведено, що такий зазнав душевних страждань (переживань, хвилювань), при цьому сам факт скасування постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності не може свідчити про заподіяння йому моральної шкоди та бути підставою для відшкодування моральної шкоди.

Дії (бездіяльність) посадових осіб державного органу, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делiкту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки.

Згідно правової позиція, викладеній в постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року в справі № 760/9462/16-а, підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/ бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Позивачем не доведено, що працівники поліції, складаючи відносно нього протоколи про адміністративні правопорушення, вчинили протиправні дії, які не відповідають вимогам законодавства, чим спричинили моральну шкоду.

Скасування судами винесених постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.175-1, ч.10 ст.121 КУпАП та наявність рішень, якими закрито провадження відносно позивача за ч.1 ст.130 КУпАП не є доказом вчинення працівниками поліції неправомірних дій та, відповідно, підставою для відшкодування моральної шкоди.

Щодо посилання позивача на висновок службового розслідування, то суд зазначає, що притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності не є безумовною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяну моральну шкоду. Для відшкодування моральної шкоди має бути встановлено сам факт заподіяння такої шкоди та наявність причинового зв`язку між вчиненим дисциплінарним проступком та заподіяною шкодою.

Оцінюючи наявні в справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що йому була заподіяна моральна шкода та, що така була заподіяна дисциплінарним проступком поліцейського.

Посилання позивача на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.366 КК України та початок досудового розслідування не береться судом до уваги, оскільки вчинення поліцейськими кримінального правопорушення не встановлено відповідним вироком суду, який набрав законної сили. Відтак, позивачем не надано належних і допустимих доказів вчинення поліцейськими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підроблення протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сам факт скасування постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття судом справи про адміністративне правопорушення на підставі складених протоколів не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди та підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки судові рішення, якими скасовані постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, безумовно не встановлюють доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем у порядку передбаченому правилами ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, 351 - 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Держави Україна в особі Головного Управління Національної поліції у Львівській області (адреса: 79007, м. Львів, пл. Ген. Григоренка, 3, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Дільничий офіцер відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Мельник Андрій Володимирович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції Равська Софія Євгенівна (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області молодший лейтенант поліції Новосад Василь Ігорович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3); Інспектор СРПП відділення поліції № 2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області старший сержант поліції Маєвський Віктор Васильович (адреса: 80500, Львівська обл., Золочівський р-н, м. Буськ, вул. Київська, 3), Державної казначейської служби України (адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) про відшкодування моральної шкоди, завданої службовими особами органу державної влади.

Судові витрати залишити за позивачем.

Повний текст судового рішення складено 19.01.2024 р.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського Апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Є. Радченко