Справа № 156/503/24 Головуючий у 1 інстанції: Малюшевська І. Є.
Провадження № 22-ц/802/993/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

13 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

вивчивши апеляційну позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» 05.09.2024 подав апеляційну скаргу на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року в даній справі.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подана з порушенням строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, оскільки оскаржуване рішення суду постановлене і повний текст виготовлений 24 червня 2024 року, тому строк на оскарження даного рішення закінчився 24 липня 2024 року. З апеляційною скаргою позивач звернувся 05 вересня 2024 року (згідно з відміткою поштового відділення на конверті з апеляційною скаргою).

У апеляційній скарзі позивач заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що з апеляційною скаргою звернувся 22.07.2024 в межах строку на апеляційне оскарження, проте ухвалою Волинського апеляційного суду від 30.08.2024 вона була визнана неподаною та повернута.

У задоволенні клопотання належить відмовити, оскільки зазначені заявником обставини не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, з таких підстав.

Згідно з положеннями частини 1 статті 127 ЦПК України, яка врегульовує питання поновлення та продовження процесуальних строків, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Виходячи з положень статей 81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції по суті спору ухвалено 24 червня 2024 року.

23.07.2024 АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 31 липня 2024 року вказана апеляційну скаргу залишена без руху та запропоновано у строк не більше десяти днів з дня вручення копії ухвали доплатити судовий збір у розмірі 908,40 грн, а також надати суду докази його сплати. Крім того, заявнику роз`яснено наслідки несплати судового збору.

06 серпня 2024 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, яка ухвалою Волинського апеляційного суду від 09 серпня 2024 року була залишена без руху та продовжено апелянту строк на усунення зазначених недоліків, оскільки позивач в повному обсязі не сплатив судовий збір.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року апеляційну скаргу позивач визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Волинського апеляційного суду від 17.12.2019 про залишення апеляційної скарги без руху (несплатою судового збору).

Як вбачається з апеляційної скарги, в ній не наведено та не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які б могли об`єктивного свідчити, що строк пропущений з поважних причин. Факт повернення апеляційної скарги, згідно з ухвалою суду у зв`язку із невиконанням вимог ухвали про залишення без руху, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки апелянту надавався термін для усунення недоліків апеляційної скарги - сплату судового збору, проте ці вимоги виконані не були.

У висновку Верховного Суду в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23), зазначено, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

-первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

-повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

-скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

-доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

-наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №200/3692/21 від 24 липня 2023 року.

У поданій апеляційній скарзі позивач - АТ КБ «ПриватБанк» заявляючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, не наводить поважних причин, які не дозволили йому усунути недоліки ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, своєчасно сплатити судовий збір в межах наданого судом строку. Більше того, судовий збір, у зв`язку із несплатою якого і було повернуто подану банком апеляційну скаргу, позивач сплатив лише 03.09.2024, а не негайно, в перший робочий день після одержання ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги. Оскільки позивач є юридичною особою, на думку колегії суддів, апелянтом не продемонстровано добросовісного ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження, не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які б могли об`єктивного свідчити, що строк пропущений з поважних причин.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо справедливого розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 листопада 2017 року).

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Дотримання процесуальних строків є складовою принципу юридичної визначеності, який є одним з фундаментальних аспектів верховенства права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Тому особі, яка подала апеляційну скаргу, відповідно до п. 3 ст. 357 ЦПК України, необхідно вказати інші підстави для поновлення строку та подати докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху на підставі ст. 357 ЦПК України, надати строк для усунення відмічених недоліків.

Керуючись ч.2 ст. 185, ст. 356, ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року.

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2024 року залишити без руху, надавши строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі невиконання у визначений строк вимоги суду про звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку із зазначенням інших підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено на підставі ч. 3 ст. 357 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді