Провадження № 2/344/1130/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.11.2022 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24350-11/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, адреса реквізити та підпис сторін.

29 червня 2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ 3 ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 22 230,00 грн., з яких: 5 700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. сума заборгованості за пенею. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 29.06.2023 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором №24350-11/2022 в розмірі 22 230,00 грн., з яких: 5 700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також судові витрати по справі.

27.12.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що 22 листопада 2022 року між ним та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» укладено Договір про надання фінансового кредиту №24350-11/2022 суму 5 700 грн. 00 коп. Відповідно до п.1.2. Договору строк користування кредитом (строк на який надається кредит) становить 25 (Двадцять п?ять) днів, розпочинається з 22 листопада 2022 року і закінчується 16 грудня 2022року. Пунктом 1.3 даного Договору встановлено, що за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% (процентів) на добу. У п 1.8 Договору зазначено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позичку, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://ww.zeredit.com.ua.

Зазначає, що за вказаним посиланнями містяться Правила нудання коштів у позичку затверджені наказом директора ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» №26-1/06/23 від 26.06.2023 року тобто в редакції за 2023 рік. З чого випливає, що правила зазначені за вказаним посиланням, не могли діяти на момент видачі йому кредиту в листопаді 2022 року. Дана обставина, позбавляє можливості встановити, що саме ці Правила розумів Відповідач, ознайомився і погодився з ними. Тому вважає, що Правила надання коштів у позичку в ТОВ «ФК «ЄАПБ» розміщені на сайті: http://www.zecredit.com.ua не є допустимим доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (товариства), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Правила надання коштів у позичку. За таких обставин, вважає, що посилання товариства на те, що невід`ємною частиною кредитного Договору є Правила надання коштів у позику не можуть розцінюватися як складова частина кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем.

В позовній заяві позивачем неодноразово зазначається про те, що підповідач, незважаючи на повідомлення, не виконав свого грошового зобов`язання. Однак позивач не уточнює про яке саме повідомлення йде мова. Крім того, матеріали справи не містять жодного повідомлення яке було б адресоване ОСОБА_1 .

Жодного повідомлення про відступлення прав вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідачу не надходило. Доказів направлення йому такого повідомлення матеріали справи також не містять. Про існування зазначеного договору факторингу №29062023 від 09.06.2023 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало (відступило) ТОВ «ФК`ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників йому стало відомо з матеріалів даної справи.

До матеріалів справи долучено витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року в якому зазначено, що розмір заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором 24350-11/202235 становить 22 230,00грн. з яких: 5 700,00грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 530,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Із зазначеним розміром відсотків він не згідний і їх заперечує з наступних підстав.

Строк користування кредитом (строк на який надається кредит) становить 25 (Двадцять п?ять) днів, розпочинається з 22 листопада 2022 року і закінчується 16 грудня 2022 року. Враховуючи п.1.3 даного Договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50%(процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Отже, за день користування кредитом позичальник сплачує кредитору 142,50 грн. (5 700,00*2,50%= 142,50грн.). Враховуючи строк дії договору який становить 25 днів, то заборгованість по процентах становить: 25*142,50=3 562,50 грн. Однак, як вбачається із витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року розмір відсотків становить аж 16 530,00 грн., що може свідчити тільки про те, що нарахування процентів за користування кредитом були здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» поза межами строку дії кредитного Договору.

Відповідачем зазначається, що заборгованість по процентах за кредитним договором №24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року становить 3 562 грн. 00 коп. За таких обставин вважає, що пред`явлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розмір процентів за користування зазначеними кредитами на суму 16 530,00 грн. і порядок їх нарахування є необґрунтованим і не законним, оскільки здійснений поза межами строку дії кредитного договору, що суперечить законодавству України. На підставі наведенного просить суд відмовити у задоволенні позову.

12.01.2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заперечення, які обґрунтовує тим, що надана позивачем відповідь на відзив є необґрунтованою, оскільки в наведеній відповіді на відзив позивач посилається на Постанову ВП ВС від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16, якою намагається спростувати Відзив на позовну заяву. Однак, вказана постанова жодним чином не підтверджує аргументів Позивача.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що ч.2 ст.625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, позивач просить суд тлумачити нараховані первісним кредитором відсотки поза межами строку кредитування, (поза межами 25 днів) як міру відповідальності боржника за період після закінчення строку кредитування. Отже, фактично, позивач просить стягнути з боржника відсотки в порядку 4.2 ст.625 ЦК України, як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач підтверджує, що проценти в розмірі 16 530,00 грн. були нараховані поза межами строку дії договору. Крім того, зазначає, що позовних вимог, щодо стягнення інфляційних витрат та процентів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України позивач не заявляв.

24 лютого 2022 року у зв"язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. На даний час військовий стан ще триває. Таким чином, вказаний позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (і як випливає із Відповіді на відзив, в тому числі процентів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України) був пред`явлений до Івано-Франківського міського суду у листопаді 2023 року, тобто, під час дії воєнного стану.

Представником відповідача зазначається, що вказаний позов пред`явлений в період воєнного стану з підстав прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), за таких обставин вважає, що зазначений позов в частині стягнення розміру процентів нарахованих в порядку ч.2 ст.625 ЦК України не підлягає задоволенню. Крім того, у своїй відповіді на відзив позивач жодним чином не спростував правового висновку ВП ВС який закріплено у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 в якому зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За таких обставин вважає, що надана позивачем Відповідь на відзив тільки підтвердила той факт, що розмір процентів за користування зазначеним кредитом на суму 16 530,00грн. і порядок їх нарахування є необґрунтованим і не законним, оскільки здійснений поза межами строку дії кредитного договору, що суперечить законодавству України. На підставі наведеного, просить суд в позові ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами у частині стягнення розміру процентів в сумі 16 530,00грн. відмовити.

Крім того, відповідачем подано заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідач в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач звернувся з позовом про відновлення його прав шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договорм.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

22 листопада 2022 року між ТзОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №24350-11/2022. За даним договором відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 5 700 грн., строком до 16.12.2022 року.

За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави (п.1.3).

Згідно п.1.8 Договору про надання фінансового кредиту №24350-11/2022 від 22.11.2022 року передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товарситва - https://ww.zeredit.com.ua.

У відповідності до п.п.1.12.-1.14 зазначеного Договору клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці які обов`язкові для заповнення. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Товариства здійснює реєстрацію заявник на Сайті Товариства або в мобільному застосунку і формує Особистий кабінет Клієнта.

П.2.3 Договору про надання фінансового кредиту №24350-11/2022 від 22.11.2022 року передбачено, що у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2. цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору.

Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється з фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (п.2.4 Договору).

Згідно п.2.5. Договору про надання фінансового кредиту №24350-11/2022 від 22.11.2022 року при надходженні до Товариства коштів для виконання зобов`язань Клієнта Товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: - 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту (а.с.6-9).

Із п.4.3 зазначеного договору вбачається, що сторони погодили, що у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.2.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору.

29.06.2023 між ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТзОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» укладено Договір факторингу № 29062023, у відповідності до умов якого, ТзОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ ФК «ІНВЕСТРУМ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 22 230,00 грн., яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5 700,00 грн.; суми заборгованості за відсотками 16 530,00 грн.

Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за Договором Факторингу №29062023 від 29.06.2023 клієнт (ТзОВ ФК «ІНВЕСТРУМ») передав, а фактор (ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ») прийняв реєстр боржників кількістю 5020, після чого з урахуванням пункту 1.2 Договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів.

Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 22 листопада 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №24350-11/2022, який був укладений в електронній формі на суму 5 700,00 грн.

Відповідач не виконував залежним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором.

Щодо доводів відповідача, щодо незгоди із нарахованими відсотками, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору №24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року кредит надававався на 25 днів, тобто до 16 грудня 2022 року.

Згідно п.п.4.3 кредитного договору № 24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2 цього Договору та/або в Додатках до цього Договору, проценти, передбачені в п.2.3 продовжують нараховуватись за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору.

Зазначені умови цього договору не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору.

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами позивачем нарахована за 116 днів починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору (5 700,00 грн.*0,025*116 днів).

У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором про надання фінансового кредиту №24350-11/2022 проценти можуть бути нараховані терміном не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Установлено, що відповідно до умов кредитного договору №24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року сума кредиту становила 5 700 грн, процентна ставка за користування кредитом в строк кредитування- 2,5% за день. Строк кредитування 25 днів та відповідно до п. 4.3. передбачено нарахування відсотків за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 180 днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору. Отже, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором №24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року складає 16 530,00 грн (5 700*0,0250*116 днів ).

Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв.

Враховуючи наведене, суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі, та прийшов до висновку, що заборгованість ОСОБА_1 перед Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" становить 22 230 (двадцять дві тисячі двісті тридцять) гривень 00 копійок, з яких: 5 700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 530 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять) гривень 00 кропійок - сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ»», який є новим кредитором у зобов`язанні, розмір якої підтверджено наданим позивачем розрахунком та відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Звертаючись до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду відповідач зазначив, що не має офіційного працевлаштування та його матеріальний стан не дає змоги сплатити весь розмір заборгованості одним платежем.

Відповідно до п. 10 Постанови Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року з наступними змінами і доповненнями, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, оскільки відповідачем не доведено наявності виключних обставин, які б утруднювали або робили неможливим виконання рішення у порядку, який передбачений законодавством.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до 526, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 137,141, 263-265, 267,273, 280, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, заборгованість за Кредитним договором №24350-11/2022 від 22 листопада 2022 року в сумі 22 230 (двадцять дві тисячі двісті тридцять) гривень 00 копійок, з яких: 5 700 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 530 (шістнадцять тисяч п`ятсот тридцять) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 24 січня 2024 року