Справа № 302/1191/24
Провадження № 2/302/363/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Магдич В. М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у виді житлового будинку АДРЕСА_1 .

Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я чоловіка позивачки за життя проведена не була.

Однак, незважаючи, на той факт, що спадкове майно не є спірним, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність правовстановлюючих документів та відсутності інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачкою право власності на спадковий будинок.

Ухвалою суду від 21.08.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачки подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 7, 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до майна померлого, а саме на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом Виписки з погосподарської книги від 22.05.2024 № 70, виданої Новоселицьким старостинським округом Хустського району Закарпатської області, за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно погосподарської книги № 7 закріплений особовий рахунок НОМЕР_3 . Громадянин ОСОБА_2 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Будинок побудований у 1980 році, свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с. 11).

Як вбачається з довідки № 222 виданої 22.05.2024 Новоселицьким старостинським округом Хустського району Закарпатської області, на час смерті ОСОБА_2 , який був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , разом із ним проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - дружина померлого; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - дочка померлого; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - зять померлого; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - онук померлого; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , - онук померлого (а.с. 10).

Постановою від 01.08.2024 приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, оскільки на дане спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с. 14).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що за життя чоловік позивачки набув право власності на спадковий будинок, а відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 04 вересня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.