Справа № 189/4616/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.02.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області:

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, а саме, просила визнати за нею право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 до 28.01.2004 року. Проживаючи однією сім`єю та перебуваючи у шлюбі позивачка та відповідач на спільні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право власності на який було зареєстровано на відповідача ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та до теперішнього часу проживає у вказаному житловому будинку, повністю займаючись його утриманням та сплачує усі необхідні платежі (комунальні послуги і т.ін.), оскільки даний будинок по суті являється спільною сумісною власністю подружжя.

19.12.2023 року позивачкою було прийнято рішення про відчуження своєї частки у спільному сумісному майні подружжя, а саме: житловому будинку, однак при зверненні до нотаріуса їй було розяснено, що для отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майці колишнього подружжя до нотаріуса повинні звернутись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідач в свою чергу у добровільному порядку відмовляється подати заяву про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя).

В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду належним чином.

Представник позивачки адвокат Єланський О.Г. надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив задовольнити позов.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 16.10.1982 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

20.01.1998 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу будинку, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6).

28.01.2004 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а. с. 5).

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).

Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 60, 69, 70 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Лукінова

06.02.2024